4 
SL 
minthogy kenye-kedve szerint majd köborol, majd 
ismet esillöszörözetet elvesztve, oda rögziti magät. 
Az äzalekällatkäk oszläsa tulajdonk&pen mindig 
sarjadzassal kapesolatos, mely legegyszerübb esetben, 
pl. az Opalinafelek aprö egyenekre valö oszläsänäl, 
csupan az oszlasi szeleknek elzarödasara, mintegy 
behegedesere szoritkozik; többnyire azonban az osz- 
lasi felek hianyzö reszeinek sarjadzas utjan valö kı- 
egeszitödeset eredmenyezi; söt szamos esetben, mint | 
az Oxytricha-, Aspidisca- es Euplotesfeleknel, mind- 
ket oszläsi fel eg6sz esillöszörrendszere megujul, tehät 
jogosan mondhatja STERNSTRUP, hogy az äzalekallat- 
kak oszlasa nem egyszerü kettevalas, hanem ket | 
egyennek belsö sarjadzas utjan valö üjrakepzödese, | 
melynel az anyaegyen elvesz.! 
Ezen bels6, kiegeszitödesre, vagy ket fiükegyen- 
nek az anyaegyen kereten belül valö ujrakepzödesere 
vezetö sarjadzason kıvül, melyet az ältalanosan el- 
fogadott kifejezessel, a fentebbiekben oszlasnak ne- 
veztünk, bizonyos äzalekallatkak reszint felületükön, 
reszint belsejükben kepzödö valödi sarjakkal, bimbök- 
kal szaporodnak. 
lemben vett sarjadzäs ritka. Ezek között kizäarölag 
sarjadzässal szaporodik a Spirochona gemmipara es 
Sp. Scheutenti, melyek közül reszletesebben csak a 
Gammarusok kopoltyüin &lö Sp. gemmipara sarjad- 
zasa ismeretes.? A sarjak, melyek fiatal egyöneken ep 
oly gyakran kepzödnek, mint a teljes nagysägukat 
elerteken, a Spirochona oldalan fejlödnek, meg pedis 
majd egy, majd kettö, mely utöbbi esetben mindig a 
hatso az idösebb. A sarjak, meg mielött az ezen nemre 
annyira jellemzö pörge töleserük kifejlödött volna, 
levalnak az anyaegyenröl, hogy rövid rajzäs utän a 
Gammarus kopoltyujänak szegelyere telepedjenek. 
A sarjadekok magja Stein szerint az anyaegyen 
egyen magjaböl oszlas ütjan valik les hogyamagı 
ällomanyaban oszlasa közben epen olyan finom sa- 
volyzat lep fel, mint az oszläs ütjän szaporodo äza- 
lekallatkäk magjaban.’ 
t Vidensk. Meddelels. for 1860. p. 334. V. ö. LEUCKART, 
Bericht. AN. 27. Jahrg. II. (1862) 365. 
?2 Stein, Neue Beiträge zur Kenntniss der Entwick- 
lungsgeschichte und des feineren Baues der Infusionsthiere. 
ZWZ. III. (1851) 489. 
® Ueber Dendrocometes paradoxus ete. ZWZ. XXVII. 
(1877) 60. 
EnTz G. Veglenyek. 
69 
Mär fentebb emlitettem, hogy a Lagenophrysek- 
nek a többi szajjal birö azalekällatkak oszläsi iränyä- 
töl egeszen elterö ferdeiranyu oszläsa, felfogasom 
szerint inkabb sarjadzasnak tartandö; m&g inkäbb 
magan viseli a sarjadzas belyeget a Lagenophrysek- 
nek azon mäsik szaporodasi mödja,! melynel a La- 
genophrys hatsö vegehöl egy kis reszlet füzödik le, s 
mely szaporodasi mödot STEIN is sarjadzäsnak tekint. 
A lefüzödött sarjadek nem vältozik ät hasoldali esillö- 
szörkoszorut viselö rajzöva, mint a ferde oszläasnäl, 
hanem 9—4 aprö rajzora oszlik, melyek egeszen 
megegyeznek a többi Vorticellafelek hatso esillöször- 
koszorus oszlasi sarjadekaival. 
SpaLLanzanı mär 1776-ban egy Vorticella alsö test- 
vegenek oldalan egy kisebb eeyent läatott ülni, melyröl 
ügy ö, valamint a kesöbbi buvarok, kik ugyanezt 6sz- 
leltek, ugy velekedtek, hogy sarjadzas utjan fejlödtek, 
s valöban a Vorticellafeleknek hossziränyu oszläson ki- 
vül sarjadzäs utjan valö szaporodasaban 1867-ig senki 
sem ketelkedett. A mondott &vben STEIN nagy mono- 
grafiajanak mäsodik reszeben ? azon fontos felfedezest 
‚ közölte, hogy ezen sarjadekokhoz hasonlö kisebb 
A szäjjal biro azalekallatkäknal a szoros erte- 
egyenek (aprö rajzok, mikrogonidiumok) koräntsem 
sarjadzanak a nagyobb egyenböl, mi elsö tekintetre 
oly valöszinünek lätszik, hanem ellenkezöleg egybe- 
kelnek s egygyeolvadnak a nagyobb egyennel, melyre 
mintegy räoltottäk magukat, s ezen sajatsägos egybe- 
kelesi mödot, melynek letezeset GRERFF,” BALBIANL,* 
EnGELMANN,? Bürschtı® s mäsok vizsgalatai megerö- 
sitettek, rügyszerü egybekelösnek ( Knospenförmige 
Conjugation) nevezte. Ezen fontos felfedezesnek, 
melyre alabb meg visszaterek, közlese &s megerö- 
sitese utan a Vorticellafeleknek sarjadzas utjan valö 
szaporodasät egeszen elvetettek, mig legüjabban En- 
GELMANN kimutatta, hogy a Vorticella microstomanäl 
, a tevesen sarjadzasnak tartott rügyszerü egybekele- 
magjatol egeszen függetlenül kepzödik; Bürscat 
ellenben kimutatta, hogy a sarjadek magja az anya- 
sen kıvül valödı sarjadzas is elöfordül,” mely egy- 
idejüleg szamos egyenen 6szlelhetö, mintegy epide- 
! Stein, Neue Beiträge ete. ZWZ. III. (1851) 504. To- 
vabba : Die Inf. 90. 
137% 
* Untersuchungen über den Bau und die Naturgesch. 
‚ der Vortieellen. AN. 37. Jahrg. (1871) 210. 
* Sur la generation sexuelle des Vorticelliens. 
Tome 81. (1875) 676. 
° Ueber Entwickelung und Fortpflanzung von Infu- 
sorien. MJ. I. (1876) 621. 
° Studien ete. 443. 
” Ueber Entwiekelung und Fortpflanzung von Infuso- 
CR. 
| rien. MJ. I. (1876) 578. 
22 
