180 
STEIN felfogasanak helyesseg6t nemileg tämogatni 
läatszott Pınzau-nak egy regibb eszlelete, mely a 
Vorticella mierostoma 6s Podophrya fixa között ge- 
neticai összefügges lötez6set ällitja; ! esakhogy Pınkau 
szerint a Podophrya fixa, — melyet, Dusırvın-t 
követve, Actinophrys pedicellätänak nevez, — väl- 
tozik at Vorticellävä, mintän szivöfonalait vissza- 
huzva szäjat es csillöszörözetet nyert, a Vorticella 
tokokböl pedig Oxytrichäk fejlödnek. 
Lätszölag meg inkäbb szölottak Stern elmelete- 
nek helyessege mellett D’Upereu-nek a Pınzau-töl 
közölteknel sokkal behatöbb vizsgälatai, melyek a ne- 
vezett buvärt Stein töl egeszen függetlenül vezettek 
a Vorticella- es Acinetafelek között levö genetieai 
összefügges letezesenek kifejtesere. D’Unzkem vizsgä- 
latai szerint? az Epistylis plicatilis ketalaku szerve- 
zet, mely több nemzedeken keresztül egyszerü oszläs- 
sal szaporodik, mig vegre egyes egyenei, a nelkül, | 
hogy kocsänyukat elhagynäk, gömbbe hüzödnak s 
betokozzäk magukat. Ezen tokokon belül ätalakul- 
nak az Epistylisek Opalinäkhoz hasonlö holotrich 
azalekällatkäkkä, melyek tokjukat elhagyva rövidebb 
vagy hosszabb ideig tartö rajzäs utän megtelepednek 
az Epistylis-bokrok koesänyain, esillöszörözetüket 
elveszitik s ätmennek az Aecineta-alakba, azon alakba, 
melyet Stein is az Epistylis plicatilis Acineta-allapo- 
tänak tart, CLaparboe es Lacnmann pedig Podophrya 
quadripartita nevvel jelel. Az Acineta-alakba ätment 
Epistylisek rajzösarjaiböl vegre nem Epistylisek fej- 
lödnek, mint Srem ällitja, hanem ism6t esak Acineta- 
alakü egyenek. 
D’UDEren-mel szemben CLararkoe 68 LAcHManN 
igen behatö tanulmänyok alapjän kimutatta, hog 
a tokokban fejlödö opalinaszerü äzalekällatkäk ko- 
räntsem jönek letre az Epistylisek ätalakulasa ütjän, 
hanem hogy nem egyebek falänk Amphileptusoknäl, 
melyek az Epistyliseket elnyelik s az elnyelt Episty- 
lis koesänyan maradva betokozzäk magukat, hogy 
zsakmänyukat megemesztve tokjukat egyedül vagy 
ket egyenre oszolva ism6t elhagyjäk, melyek semmi- 
nemü fejlödesi összefüggesben nem ällanak sem az 
Epistylisekkel, sem a Podophrya quadripartitäval.® 
! Annales des sc. nat. 1845. 
u. o. Tome IV. 103, vegre u. o. 
V. ö. Stein, Der Org. I. 43. 
® Sur le developpement des Infusoires. M&moires de 
l’Acad. roy de Belgique. XXX. (1857). 
° Annal. des sciene. nat. 1857. IV, Ser, VIII. 229. 
Toväbbä: Etudes, III. 106. 
III. Ser. III. 189., 6s 
Tome IX. (1849) 100. 
Ugyanezen eredmenyre jutott Engenmann, ki a 
Carchesium polypinumon,! valamint Sreın is, ki az 
Epistylis plicatilisen, E. branchiophilan, Zootham- 
nion affinen, Z. Asellin 6s Carchesium polypinumon 
egeszen A ÜLAPAREDE- €8 LAcHMAnN-töl leirt mödon 
eszlelte a rejtelyes Amphileptus-tokok fejlödeset ; ? 
maga D’ÜnExem vegre ismetelven vizsgälatait, meg- 
gyözödött felfogasanak teves, ellenben CLArAREDE Es 
LacHumann-enak helyes voltaröl.’ 
Minthogy D’Uperem elmelete ilyeten megoldäst 
nyert, vizsgälatai Stein tanät nemesak hogy nem 
tamogatjäk, hanem ellenkezöleg megdöntik; mert 
hiszen D’Üperem vizsgälatai epen azt bizonyitjäk, 
hogy a Podophrya quadripartita vajzösarjai nem 
vältoznak at Epistylisekke, mint Stein felteszi, ha- 
nem megtelepedven Podophryaäkka tejlödnek. 
Stein Acineta-elmelete esakhamar hatärozott 
ellenzökre is talalt, nevezetesen Crenkowskı-ban,? fö- 
leg pedig LıcHumann-ban ® es CLaparkpe-ben.® Minda 
härom buvär behatö vizsgalatai egeszen megegyezö 
ı eredmenyekre vezettek, melyek röviden a következö 
ket pontban összegezhetök: 1. a Vorticellafelek 
sem közvetetlenül, sem betokozottällapotban 
nem vältoznak ät Acıinetinakkä; 2, az Aeci- 
netinak rajzöiböl esak Acinetinak s nem 
Vorticellafelek fejlödnek. 
Nem szenvedhet ketseget, hogy ezen vizsgälati 
eredmenyek Stein csabito elmeletet alapjaitöl fosz- 
tottak meg, minek következteben magätöl összeom- 
lott az. Mindennek daezära azonban StEIn egy ideig 
meg ragaszkodott elmeletehez, s azt olykepen mödo- 
sıtotta, hogy az Acinetafelek nem fejlödnek ugyan 
egyszerli atalakuläs ütjan a Vorticellafelekböl, mi- 
kent eredetileg feltette, hanem, hogy a különbözö 
azalekallatkaknak alabb tärgyalandö ügynevezett 
acinetaszerü embriöi vältoznak Acinetinäkkä, mi- 
nek következteben tehät ezek meg sem lehetnek 
önällö szervezetek, banem kulönbözö azalekallatkak- 
nak csakis bizonyos fejlödesi allapotät, acinetaszerü 
! Ueber Fortpflanzung des Epistylis erassicollis, Car- 
chesium polypinum ete. ZWZ. X. (1859) 279. 
® Der Org. II. 103. 
3 Description des Infusoires de la Belguique. Mömoires 
de l’Acad. roy. de Belgique. XXXIV. (1862) 5. 
* Bemerkungen über Srrın's Acineten-Lehre. Melan- 
ges biologiques tir6es du Bullet. de l’Acad. de St. Peters- 
bourg. (1855) Tome II. 263. — V. ö. Ste, Der Org. I. 48. 
° Ueber die Organisation der Infusorien ete. AAP. 
Jahrg. 1856. 387. 
s Etudes, II. 86, 
