188 
6lök s hozzajuk gyakran igen közel allök tämadasaik- 
töl egeszen mentek. 
A mi az elsöt illeti, ennek EnserLmann a követ- 
kezö ep oly egyszerü, mint kielegitö magyarazatat 
adja: «A Sphaerophrya igen kiesiny es könnyti leny, 
mely rendesen esak passive, meg pedig igen könnyen 
hozatik mozgäsba. Mihelyest egy Stylonychia köze- 
lebe jut, azon örveny, melyet ennek felette erös sza]- 
melletti serteive elöidez, megragadja s a szäjfele te- 
reli. Ha a szäjon be nem sodortatik, tapogatöi segit- 
sögevel a szäjperem zugäban megkapaszkodhatik s a 
hätrafele iranyulö vizäram folytonos nyomäsa alatt 
kisse hätra fele szorulhat, hol azutan a gazda testebe 
nyomül. Itt azutän megmarad, a behatoläsi nyiläs 
pedig ismet elzärödhatik. Elöreläthato, hogy a Sty- 
lonychia testfala ezen helyen ennek megtörtente utan 
is könnyebben lesz serthetö s ennek következteben a | 
belülröl neki nyomulö «embriök» itt könnyebben 
fogjäk keresztülfürhatni, mint mas pontokon. Meg- 
jegyzendö különben, hogy nehany esetben Bausıant 
68 en egynel több «szülönyiläst» talaltunk s ezek kö- 
zött egyet, vagy többet a Stylonychia hätoldalan.»! 
A mi a mäsik ellenvetest, azaz azt illeti, hogy 
az embriögömböket a gazda meg nem emeszti, 
erre nezve legyen eleg arra utalnunk, hogy bizonyos 
elösdi rovarälezäkat s fergeket sem emesztenek meg 
gazdäik, noha ezeknek gyomräban elnek: miert nem 
emeszti weg kerdhetnök peldaul a lö a Gastrus- 
älezäkat, a sundisznö a Physaloptera clausät, vagy a 
menyet a Distomum megastomumat s szämos mäs 
ällat a gyomräban tanyazöo elösdieket? Az elösdi szer- | 
vezeteknel ältaläban annyi egyeb megoldasra varo 
biologiai rejtelylyel ällunk szemben,* hogy a felho- 
zott &rvnek az elösdiseg ellen szölö bizonyitö erejet 
teljesseggel kötsegbe kell vonnunk. — Mäsreszt azon- 
ban, legaläbb a Parameciumoknäl, igen egyszerüen 
magyaräzhatjuk meg a meg nem emesztödes okät, 
ha tekintetbe veszszüuk, hogy ezeknel, Bausranı es 
Bürscauı szerint, a betolakodott Sphwxrophryak a 
sazda cutieuläjähoz tartozö zacsköba zarvak s nem 
valöszinütlen, hogy az embriögömbök mäs azalek- 
ı Id. ört. 599. 
* Peldäul, — hogy mäst ne hozzok fel, — mily mö- 
don l&ölekzenek a 16 gyomräban &s bel&ben elödö Gastrus- 
älezäk? vagy, mi annak az oka, hogy a Tritonok hügy- 
hölyagjäaban &lödö Trichadina Pedieulusokat nem öli meg 
a hügy, holott ugyanazon Triton külsö bören 616 s ugyan- 
azon fajhoz tartozö Trichodinäkra egyetlen esepp hügy ha- 
lälos meöreg ? 
ällatkäknäl is a gazda nem emesztö keresplasmajahoz 
\ tartoz6 rötegbe vannak burkolva. 
A harmadik ellenvetessel szemben ismet felhoz- 
hatjuk, hogy mäs elösdiek is megvalogatjak gazdaikat, 
miert ne välogatnäk meg tehät az elösdi Sphierophryak 
is? Annäl is inkäbb lehetseges ez, mert, ENGELMANN 
szerint, a szabadon elö Acinetafelek is valogatösak 
zsakmäanyukban. De mäsreszt ugyanezen ervet az 
embriöelmelet ellen is felhozhatnök; mivel epen 
nem läthatö be, hogy miert szaporodnanak nemely 
szäjjal birö äzalekällatkäk oszläason es külsö sarjad- 
zäson kivüul belsö embriök altal is, mig legközelebbi 
rokonaikban embriök soha sem fejlödnek. Igy pl. a 
Stylonychia Mytilusnäl igen gyakoriak az embriök, 
mig az ep oly közönseges Stylonycha pustulata- es 
Histrionäl sem Sreın, sem mäs sohasem 6szlelte, 
hogy a mag szetdarabolödasa következteben kepzödö 
esiragömbök embriögömbökke fejlödnenek.! 
Mindezeket tekintetbe veve, az embriöelmeletet a 
Srein-töl kifejtett alakban megcezafoltnak kell te- 
kintenunk s az elösdisegi felfogassal szemben csak 
meg egy lehetösegre lehetne gondolni, arra t. 1., hogy 
az «embriök» embriök is, elösdiek is. «Tenyleg gon- 
dolhatö, — mondja EnGELMANN, — hogy elöször az 
altalok lakott fajoknak embriöikent fejlödnek ki, az 
anya elhagyäsa utän pedig egy mäs ugyanazon faj- 
beli egyenbe tolakodnak, hogy ebben, mely e szerint 
valödı dajkanak feladatät teljesitene, tovabb nöjenek 
Ezek 
azutän ismet üj egyenekbe vandorolnanak be s mi- 
utän ezen folyamat többször ismetlödött, az utolsö 
s ivartalan üton utödokat hozzanak letre. 
nemzedek vegre visszaterne az anyänak alakjara.»* 
Ezen felfogas, mely semmi ismert analogiära nem 
tämaszkodhatik, a priori igen valöszinütlennek lat- 
szik s maga EnGELMAnN is annak tartja; tekintetbe 
veve azonban azt, hogy a szäjjal birö äzalekallatkäk 
es Acmetafelek közötti fejlödesbeli összefügges lehetö- 
sege kizarva nincsen, absolute lehetetlennek megsem 
mondhatö. 
Meg kell itt meg emlekeznem nemely äzalekällat- 
känak ügynevezett monasszerü, valamint a Dicyema- 
‚felek embriöiröl. 
Az elöbbieket, mint mär fentebb emlitettem, 
Sreıs fedezte fel a Vorticella macrostomanak beto- 
kozott egyenein,’ s velök egeszen megegyezöknek 
1 Der Org. II. 6. 
® Id. ört. 602. 
Die Infus. 194. 203. 
