189 
fejlödeset eszlelte Cıznkowskı a Nassula ambigua- 
nak szinten betokozott egyeneiben,! kesöbb pedig is- 
met Sreın a Stylonychia pustulata tokjaiban.? A be- 
tokozott azalekallatkäk plasmajaban nehany gömbö- 
lyüded vagy körtealaku tömlö kepzödik, melyek egy 
felületükböl kisarjadzö palaczknyakalaku nyülvany- 
nyal attörik az azalekallatka tokjät, hogy a belsejük- 
ben fejlödött apro, vesealaku, ostoros rajzokat kibo- 
csassak, melyek szetrajzasuk elött rövid ideig, mint 
bizonyos Saprolegniak rajz6i, szintelen, nyälkas 
eömbbe vannak zärva. Comn mär 1857-ben figyel- 
meztetett arra, mennyire megegyeznek ezen kepzöd- 
menyek a moszatsejtekben elödö Uhytridium endo 
genummal,? s kesöbb Stein maga is azon, bizonyära 
helyes felfogäshoz csatlakozott, hogy a monasszerü 
embriök voltakepen elösdiek.* 
Ami pedig a Kephalopodok veseiben (visszeri füg- 
gelekeiben) elödö Dicyemafeleket illeti, az ezeknek 
belsejeben kepzödö embriök, csakugyan valödı em- 
briok, esakhogy ezen szervezetek, mint Van BENEDEN 
Epvarp-nak vizsgälatai bizonyitjak? sejtekböl össze- 
tett szervezetek s eszerint nem tartozhatnak az Opa- 
linafelekhez s ältalaban az azalekallatkäkhoz, melyek- 
hez ÜLAPAREDE € LACHMmanNn® sorolta. 
B) Conjugatio. 
A csilloszörös azalekällatkak egyhekelesenek (Conjugatio, Zy- 
gosis) lefolyasa, lönyege &s jelentösege. 
Mindjart e munka elejen volt alkalmam megem- 
lıteni, hogy mär a läthatatlan vilag felfedezöje, 
LEEUWENHOER is eszlelt parosaval egyesült äzalek- 
allatkakat, melyekröl feltette, hogy közösulesre (coi- 
tus) keltek össze; ugyanıly masyaräzatot adtak a 
hosszaban egyesülve talalt azalekallatkaknak Josuor, 
BAKER es GLEICHEN, mig mäs büvärok ezen pärok- 
ban oszlö egyeneket veltek felismerhetni. Mürner 
0. Fr. vegre leghatärozottabban allitotta, hogy a 
Paramecium Aureliänäl oszläson kivül valösägos 
egybekeles, parosodas («vera copula») van. 
ı Ueber 
(1855) 303. 
® Der Org. I. 165. 
® Teber Fortpflanzung 
IX. (1857) 145. 
* Der Ore. I. 105. 
® Recherches sur les Dieyemides, survivants actuels 
d’un embranchement des Mesozoaires. Bullet. de l’Acad. 
royale de Belgique. 1876. 
% Etudes. II. 201. 
Cystenbildung der Infusorien. ZWZ. VI. 
von Nassula elegans. ZWZ. 
FHRENBERG, Dusarvın s kortarsaik az egybeke- 
lesre vonatkozö regibb adatokat mind teveseknek 
ällitottak s a lestujabb idöig makaesul tartotta magät 
azon felfogas, hogy az äzalekallatkak harant- es 
hossziranyu oszlas ütjan szaporodnak, s hogy e hossz- 
tengelyük iränyaban esymäst megfekvö parok nem 
egybekeles, hanem oszlas alatt allanak. Stein ugyan 
mär 1849-ben felfedezte a Podophrya fixa egybeke- 
leset,! CnAPAREDE es LAcHMAnN pedig kimutatta az 
egygyeolvadässal vegzödö egybekeles gyakori elöfor- 
duläsät a Podophrya Pyrum-, P. quadripartita- es 
Acineta mystacinandl,: valamınt a Vorticella micro- 
stoma-, Carchesium polypinum- es Epistylis brevi- 
pernel;?® mindez azonban egyelöre befolyas nelkül 
maradt a hossziranyu oszlasi folyamatröl szölö felfo- 
gas megvältoztatasära. 
Baugrant-t illeti azon nagy erdem, hogy kimu- 
tatta, hogy azon folyamat, melyet oly hosszu ideig 
ältaläban hossziranyü oszlasnak magyaräztak, volta- 
kepen egybekelesnek felel meg,.s hogy az egybekeles 
a csillöszörös äzalekallatkak eleteben eddigele nem 
is gyanitott fontos szerepet jatszik.* 
STEIN egy ideig meg habozott Bauzıanı felfogäsä- 
hoz esatlakozni s . monografiäjänak elsö reszeben 
Bausıanı tanäval szemben meg hossziränyü oszlas- 
nak tartja a szöban forgö folyamatot;° tovabbi vizs- 
gälatok alapjän azonban csakhamar megvältoztatta 
feltogäsat ® s BaugIanı tanat, amennyiben az a hossz- 
iränyu oszläsnak tartott folyamatot egybekelesnek 
tekinti, hatärozottan magaevä tette. Ezenkivül Srzın 
csak abban egyezik meg Bausıanr-val, hogy szerinte 
is az ivaros szaporodäsnak egy neme egybekelessel 
veszi kezdetet, s hogy a magban es magocskäban Ö6 
is nöi es him ivarmirigyet lat; egyebekben ellen- 
ben, nevezetesen az egybekelt azalekallatkäk mag- 
ı Die Infus. 147. 
2 Eitudes, III. 123—129. 
3 LACHMANN, Ueber die Organisation der Infusorien. 
AAP. (1856) 396. — Etudes, III. 229—933. 
* Sur l’existenee d'une generation sexuelle ches les 
Infusoires. CR. Tom 46. 628. — Recherches sur les orga- 
nes generateurs et la reproduetion des Infusoires dites 
polygastriques. CR. Tome 47. 383. — Tovabba fömunkaja, 
Recherches sur les ph&nom£nes sexuels des Infusoires. Extr. 
du Journ. du la Physiologie. Nos de Janvier & Octobre 1861. 
5 Der Org. I. 99. 
% V. ö. EnGELMANn, Zur Naturgesch. der Infus. ZWZ. 
XI. (1861) Sep. 2, megj. a. — Toväbbä: Sreın, Ueber die 
Hauptergebnisse der neueren Infusorienforschungen, Wien 
(1863) 22. — Vegre, Der Org. II. 68. 
