og gennemgaar en Forvandling, hvorom i øvrigt henvises 

 til Afsnittet om Udviklingen. 



Storkrebsenes Udvikling. 



Hos de Ordener, hvor Hunnerne har Rugepose, nemlig 

 Mysider, Cumaceer og Ringkrebs, foregaar næsten hele 

 Udviklingen inde i Rugeposen, saa at Ungerne paa det 

 Tidspunkt, da de begynder at leve frit, meget nær ligner 

 de voksne, selv om de endnu ikke har det fulde Antal Ben. 



Anderledes stiller Forholdet sig med Lyskrebs og 

 Decapoder, hvor Hunnen ikke har Rugepose; hos dem 

 begynder Larverne deres frie Liv med en Skikkelse, der 

 er saa afvigende fra de voksnes, at det vilde være umu- 

 ligt at henføre dem til den rette Art, naar man ikke kendte 

 hele Udviklingen. Dette er endnu kun Tilfældet med 

 en Del selv af vore indenlandske Arter, og mange 

 af de Larver, som er fundet i tidligere Tid, uden at man 

 vidste, at de virkelig var Larver, har derfor faaet Navne, 

 som om de var voksne Dyr (f. Eks. Zoéa, Megalopa). Det 

 er den norske Zoolog G. O. Sars, hvem vi skylder Kend- 

 skabet til næsten alle de nordiske Krebsdyr, hvis Udvik- 

 ling er undersøgt. 



Man skelner hos Larverne mellem 4 forskellige Ud- 

 viklingstrin, der kaldes Nauplius, Zoéa, Mysis- og 

 Rejestadiet; men hvert Trin kan have flere Hudskifter 

 og kan derfor igen deles i flere Undertrin, saa at man 

 f. Eks. kan tale om en ældre eller yngre Zoéa, osv. Ikke 

 alle Krebsdyrene har alle 4 Hovedtrin, idet et eller flere 

 kan springes over; hos de allerfleste Decapoder, i hvert 

 Fald alle danske, mangler saaledes Nauplius-Stadiet. 



Larverne hører til Havets 'Plankton, o: de svømmer 

 omkring uden dog at have saa stor Kraft, at de kan be- 

 væge sig frem imod Havstrømningerne, og de maa derfor 

 drive hen, hvor Strømmen fører dem med sig. I hvert 

 Fald adskillige svømmer paa Ryggen, og de er glubende 

 Rovdyr, der æder ikke blot andre Smaadyr, men ogsaa 

 hinanden. 



