70 



stikker op. Da Æggene, der jo sidder fæstede paa Mo- 

 derens Halefødder, udvikles langt hurtigere i varmt end 

 i koldere Vand, opsøger 9 ved Æglægningstiden det 

 varmere Vand. Større Vandringer i Lighed med mange 

 Fisk foretager Hummerne ikke; det har nemlig vist sig, 

 at mærkede Dyr altid fanges tæt ved det Sted, hvor de er 

 satte ud; dog synes de til visse Tider at slutte sig sammen 

 i større Skarer, der da muligvis kan foretage længere 

 Vandringer; men de gaar aldrig ud paa det aabne Hav. 



Hummeren er et meget forsigtigt Dyr, der næsten 

 altid kun søger sin Føde om Natten. Den lever af alle 

 Slags Dyr, døde og levende, og den kan lugte Maddingen 

 (døde Fisk o. 1.) i Fangstredskaberne i en Afstand af 

 5 — 6 m. 9 med nogenlunde moden Rogn er endnu mere 

 forsigtige end de andre og kommer kun sjælden frem af 

 deres Skjul, hvilket er af stor Betydning for Artens Op- 

 retholdelse; thi de næsten modne Æg kan meget let rives 

 løs fra Halen, og de gaar da til Grunde. De Individer, der 

 lige har skiftet Skal, og som derfor endnu er bløde, maa 

 holde sig skjult, indtil Skallen igen er blevet haard, da de 

 ellers er udsatte for at blive ædt af deres Brødre. Naar 

 Hummeren har spist sig mæt, tager den i nogen Tid 

 ingen Føde til sig, og den synes at kunne undvære Føde 

 i lang Tid. 



Skalskiftet indledes ved, at Kalken i visse Dele af den 

 gamle Skal efterhaanden opløses, især i den Fure, der 

 løber midt ned ad Skjoldets Rygside, og paa et rudeformet 

 Parti paa Indersiden af den snævreste Del af Klosaksenes 

 Skaft, saa at der paa disse Steder kun bliver en tynd 

 Hud tilbage. Dernæst strømmer Blodet bort fra de store 

 Klosakse, saa at disse bliver meget tyndere end ellers, 

 hvorved de let trækkes ud gennem de snævre Grundled. 

 Blodet samler sig særlig i den bageste Del af Ryggen. Denne 

 svulmer derved saa stærkt op, at den kommer til at udøve 

 et kraftigt Tryk paa Skallen, saa den tilsidst revner i Ryg- 

 furen, og Sammenføjningen mellem Skjoldet og Halen 

 brister. Den kryber da baglænds ud og bruger 10—20 Min. 

 om at komme ud af Skallen. Forkalkningen af den nye 

 Skal indtræder kun meget langsomt; først efter 6—7 Uger 

 (hos unge efter kortere Tid) er den nye Skal haard. Saa 

 længe den nye Skal endnu er blød, gaar Dyret kun und- 

 tagelsesvis i Fangstapparaterne („Tejnerne"). De unge 

 Dyr indtil en Størrelse af 160—180 mm skifter Skal oftere 

 end de ældre, som Regel flere Gange i Løbet af et Aar. 

 I 2. Aar er der 4, i 3. — 5. Aar hver 2, dernæst kun 1 aar- 

 ligt Skalskifte. Ved Slutningen af 2. Aar er Dyrene gerne 

 60 — 65 mm; men derefter er Størrelserne underkastede en 

 Del Foranderlighed, idet dog Længdetilvæksten ved hvert 

 Hudskifte er omtrent 16 mm. Man regner, at nylig køns- 



