112 



mindre og svagere end 2. Par. Palpe paa Kind- 

 bakkerne. 



3 danske Arter. Oversigt over Arterne se ovenfor. 

 1. P. Fabricii Rathke, Roskildereje, alm. Reje (Fig. 

 69, la- Id). Pandetornen næsten lige, af Længde med 

 Antennepladen; paa Oversiden 5—6 Tænder jævnt fordelte 



lige til Spid- 

 sen (den ene 

 sidder inde 

 paa Skjoldet), 

 forneden 3 

 Tænder, d* 

 kendes let fra 

 9 paa en ret 

 fremtrædende 

 Tap mellem 

 Roden af det 

 bageste Par 

 Kropben, hvor 

 9 kun har en 

 ophøjet Vold; 



desuden er 

 Kroppen bag- 

 til langt bre- 

 dere hos 9 end 

 hos cf. Farven graalig brungrøn med mørkere Pletter. 



Holder mest til paa tang- eller aalegræsbevokset Bund 

 paa ringe Dybde. Om Vinteren sidder de i Tangen paa 

 dybere Vand. Om Foraaret gaar de ind mod Land. Senere 

 vandrer de ud paa dybere Vand for der at aflægge deres 

 Yngel. Naar Larverne (se S. 39) har forladt Æggene (som 

 Regel i Juni), vender de gamle Rejer tilbage til det varme, 

 lavere Vand, som de især ynder, og som de først igen 

 forlader, naar Kulden tvinger dem ud paa dybere Vand. 

 Først kommer de store 9 og c? ind til Bredderne fra det 

 dybere Vand; de smaa 1 Aar gamle 9 kommer senere. 

 En Del af de store 9, men næppe over Halvdelen, lægger 

 Æg 2 Gange i Løbet af Sommeren, de smaa derimod kun 

 en enkelt Gang. Jo større Rejen er, des flere Æg lægger 

 den: 30 mm ca. 450 Æg, 60 mm ca. 1100 Æg, 75 mm ca. 



Fig. 69. / a Roskilderejen, Palæmon Fabricii. 

 Ib Pandetorn af samme. 1 c og Id Kroppens 

 bageste Del af 9 og d, set fra Undersiden. 2 

 Pandetorn af P. squilla, 3 af P. serratus, 4 af 

 P. varians, (la, 1 b, 2 og 3 eft. Wollebæk, le 

 og 1 d eft. Th. Mortensen, 4 eft. Barrois). 



