187 



i sin øverste Halvdel og faar derved Form som et Y. De 



to forreste frie Kropled har paa Ryggen en lignende Plade 



som de to foregaaende Arter; bageste Kropled og de 4 



forreste Haleled har paa Ryggen to smaa Vorter. Bageste 



Halefødders Stamme, hvis Inderkant ikke er takket, er 



1^/2 Gang saa lang som Indergrenen, der i alt har 8 Torne. 



— d* ligner 9; Halefødderne har samme Tal af Torne og 



Fjerbørster som foregaaende Art. Farven bleg, rødlig. 



d 6,5 mm, 9 5 mm. 



Norge, England, Helgoland. Taget to Gange i Skage- 

 rak og nordlige Kattegat paa 55 og 400 m's Dybde. 



4. C. verrucosa G. O. Sars (Fig. 108,4). Skjoldet 

 besat med Vorter, der sidder i nogenlunde tydelige Længde- 

 rækker; særlig tydelig er en Række midt ned ad Ryggen 

 og langs Skjoldets Rand, Krop- og Haleleddene har lig- 

 nende Karakterer som hos C. costata. Bageste Halefødders 

 Stamme, der er næsten dobbelt saa lang som Indergrenen, 

 har Takker paa begge Sider; Indergrenen har i alt kun 

 5 Torne. Farven hvidlig med graat Skær. d" 6,5 mm, 

 9 5,5 mm. 



Norge; fundet 3 Gange i det dybe Skagerak paa Dybder 

 fra 500—600 m. 



Litteraturfortegnelse. 



1. Hovedværker om Storkrebs. 



Caiman: Crustacea. A treatise on zoology, edited by Sir 



Ray Lankester, part VII, 3. 1909. 

 Stebbing: A history of Crustacea. Recent Malacostraca. 



1893. 



2. Decapoder og deres Udvikling. 



AppelWf: Die Decapoden Crustaceen. Meeresfauna von 

 Bergen. Heft 2—3. 1906. 



