370. 



FESTUCA ARUNDINACEA. 



Vass-Svingel. 



Strået är manshögt och rakt med breda, skar- 

 pa blad, och grenig, nägot Xntanåe blomvip- 

 pa. Småaxen 'Åro ^{[singa , 3-4 blommiga utan 

 borst, men blomkronans skal äro i spetsen 

 slarfviga. Roten ar krypande. 



l,inn. Spec. pl. etl. a. p. iii. (Festuca elatior) Cl. 3- Triandria. 

 Digyn. — S?7iith Fl. Britr. i. p. rH- Schrad. Fl. germ. i. p, 353. — 

 Liljehl.Sv. fl. s. 47. (Festuca arundinacea) Kl. 3. T be.mä nning ar , Tvä- 

 qvinnade. — Schreb. Spic. p. 57- — Willd. Sp. pl. i. p. 435. — Retz. pr. 

 Fl. Scand. 2. s. i4o. (Bromus Lutoreus). — P^oth Fl. geim. a. i. p. 141. 

 (Bromus aiundinaceus.) 



D, 



'etta är en märkvärdig gräsart som blifvit förblandad 

 med AngSvingeln (Festuca elatior Linn. Fl. Sv. p. 02. Sv. 

 Bot. n. 540 som en del autorer sednare tillagt namnet pra- 

 tensis. Svårigheten att behörigt derifrån skilja den här- 

 jemte tecknade, och som bland de inländska blifvit länge 

 förbigången, har formerat Namnlistan och således ökat 

 förvirringen, och att tivi förekomma den, må det af iW/Ae- 

 ber , E/irhart och Liljehlad antagna, snarare bibehållas. 

 Långt ifrån att vara så allmänt som Ängsvingeln, träffas 

 det på få ställen och i djupt vatten på dyakiig grund, så- 

 som vid stränderne af Motala Elfven {LiljebL FL) och i 

 grafvarne omkring Johannisborgs fordna Slott utom Norr- 

 köping; och möjligtvis flerestärles. Rötterne äro ganska 

 Jånga och krypande, eller rättare stråefs nedersta del gre- 

 3iar sig med alnslånga, nediiggande skott, vid lederna 

 kransvis besalta med ludna rottrådar som fästa sig i den 

 leriga bottnen. Strået är röilikt, rakt, och icke sällan 

 manshögt, och bladen äro ofta 5-6 lin. breda, mycket 

 strimiga och skarpa på öfre sidan och i kanten af de blott 

 för synglaset märkbara, lina brosktaggar; men inunder ä- 

 ro de slätare. Blomvippan, ofta mer än '- aln läng, är af- 

 lång och slak, före blomningen i Juni och Juli rakare, 

 men under densamma mycket spridd, samt småaxen glesa. 

 Desse äro 34 blommiga (ibland endast 2, nästan som en 

 Aira), till formen aliänga , något trubbiga och hopklämda 

 samt utspärrande, ej irinda och spetsiga som på Ängsvin. 



