571. 



IMPATIENS NoLi me tangere. 



Gul b A1.S Åiaii!!.f^,,Spnng/(orn. På F. Hupjän-katinus. 



Ortstjelhen är utsvälld vid lederna. Bladen äro 

 eggrunda och blomskajien ensanima och mång- 

 blommiga. 



Linn. Fl. Snec. p. 007. ti. 19. Sykoenesia. Monogamia. — Liljehl. 

 Sv. Fl. s. 104. Kl. 5. Fem MÄNNinGAn. Eiirjvmn. -- /{ef2. Fl. occon. s. Sa5. 

 — A'«//« om Norra Amer. färgvexier; disp. Abo. 1765. 



i-/enna ar otvifvelaktigt af boijan Nordens invånare, en- 

 da Europeiska arten af ett, i synnerhet Indiskt Ortslägte, 

 märkvärdig för dess sällsammare utseende. Till förklaring, 

 af den förändrade platsen i vextsystemet, be vi att iå hän- 

 visa våra Läsare till n:o 290, såsom de der anförda skä- 

 len äro äfven vid denna gällande. Hvad den naturliga 

 slägtskapen med andra vidkommer, förenade v. Linne 

 Balsaminerne med Jordiliken, Fetörten m. f!. uti ordnin- 

 gen Corydales. Andre ha trott dem komma Valmo-fantil- 

 jen närmare, hvarifrån Jitssieu flyttal dem till Storknäbbar- 

 nes, bredvid den Indianska Krassan (Tropoeoluin) , men: 

 emedlertid förblir alltid Balsaminslägtet i sin naturliga ord- 

 ning, eget. Dess hufvudkännemärke består i en y.blndiii , 

 olikjormig hlomhroiia, med vidliiingande itrntliht håuingS' 

 hus. Haiihiapparne iiro sammanvttocne , Blonifodret i:bla- 

 digt, vj\'er hvilhet fruhapseln formeras med j i'nlrler Aoin 

 spänstigt uppspringa. Sistnämde egenskap är ock orsaJc 

 till det väl kända Svenska namnet, äiVensom till det vet- 

 tenskapliga specifika. Vexten är icke bland de allmännare, 

 men förekommer vid skuggrika åbräddar och källdrag, 

 såsom i Upland, Götarike, på Kinitekulle och i Skåne. 

 Rötterne äro, jemlörelsevis mot örtståndet, små odelts 

 och gnlaklige. Stjelken vexer rak med spridda grenar, ut- 

 märkt saJtig , blekgrön, glatt, ihålig, genomskinlig och ut- 

 svälld vid de leder eller knän, som under grenaine tillska- 

 pas. Bladen, till skiftes sittande, äro egglika, merendels 

 trubbiga och sågtindade, tunna och släta, om f!«gen vidt 

 utslående, men under natten slakt nedhängande. Biom- 

 skalttn, ensamma i bladvecken, bära 3- 4 stora , liäng-mue 

 blommor i klase, gapande, gula till färgen och täika '.lil 

 form och utseende. ivå små, motsittande, likn blad !iU- 

 böra blomfodret, som dock lätt bortfaller. Kronbiui '/i 

 äro deremot mycket olikfovmiga, 5 till antalet, är 'III öf- 

 versla af dem, i form af en cire läpp, rundadt, i oniifivt 

 med bakböjd spets. Tvä sitta nederst, likt en nedre fipp, 

 mycket siora^ runda, smalare vid fästet och innerst be- 



