576. 



FRITILLARIA Meleagris. 



Damspbls-Kronliljan. Ormslialle. 



Alla bladen sitta skiftevis, och Blomman (me^ 

 rendels ensam) i toppen af sijelken, lutande, 



"Linn. Fl. Suec. p. io5. CL 6. Hr. xandria. Monog. — Liljell. Sv. FJ. 

 S. iM. Kl. 6. Sexjiämning. Eii-c^vinn. 



JL-Zet var åt de blidare Himmelssirecken som Naturen i 

 synnerhet skänkte Liljevexterne (Liliaceaj). De närmare till 

 Polar-regioncrne erhöllo deremot ett obetydligt antal. Ia« 

 om gränserna af vårt Land skulle de vara ännu färre, om 

 icke Odlings-lusten småningom insmugit en och annan lång- 

 väga främling, som med tiden sedermera vunnit burskap. 

 Sådan är den här föreställda Kronliljan, som säkert har der- 

 till full rätt, sedan Kungsängen vid Upsala i Maj månad, 

 genom tusentals sådana i deras fägring, ge en förundrans- 

 värd skön syn, täflande med Sö<lra Europas Liljebeströdda 

 hedar om våren. Den äldre Rndbech , liemkoinmen från^ 

 sina resor till Upsala, medförde ock denna bland andra 

 som prydde den Trägård, hvilken han 1662 gjorde till A- 

 kademitns egt;ndom. Med jord som derifrån utfördes })ä 

 Kungsängen, ha utan tvjlvel lökar af denna- medföljt och- 

 der naiaraliserat sig lör evärdeliga tiden. 



Fritiliariae-Slägtet utmärker sig bland Lökvexter med 

 bara blommor (fl. nudi), genom den /läniz/gssaft-hysn/idö- 

 håla soin finTies niira hasen af kvart kronblad. Denna 

 är aflång hos dessa slags Kronliljor,, men mer rund hos- 

 andra, hvilka somlige derföre ansett böra utgöra ett eoet 

 slägte (Imperialis Jtiss. Corona tmperialis TourneJ.). Von 

 Linné ville likväl icke åtskilja dem, oakladt dessutom i 

 blomningssättet olika. I stället lör dessea i en krona för- 

 enade blommor, äga de egentl. Fiitillarierna en eller några 

 få i toppen ensamma' hängande, samt bladen icke i krans 

 utan skiftevis sittande. Kronbladens vackra tecknin/i här- 

 Hiar rutorna på ett damspels bräde , till färgen mest röda 

 eller viulette, men stundom också helt hvita. Ingen hus- 

 fiållsnytta är känd af vexten, som gagnar icke heller store 

 till boskapsf0dt:r, fastän man ser att hästar och kor icke 

 aky för desi förtäraade. Om roten kan raisstäakas för nå- 



