Aristolochia clematitis. 



bör såsom inländsk vext anses, våga vi icke säkert afgora. 

 Den är allmän på fuktigare ställen i Frankrike, Österiike 

 och Tartarict. Hos oss är den funnen i Helsingborgs irak- 

 ten, ocli synes också fördraga klimatet, såsom genom röt- 

 tevne tn3'cket utbredande sig inom den kretsen der den 

 en gång inkommit. Roten är flerårig och ganska krypan- 

 de. Fle.re örtstänglar vexa tätt tillsammans, hela alnen 

 höga 0(h raka, men likväl hit och dit böjda, liksom att 

 härma egenskapen af sina slingrande slägtingar. De glatta 

 och skinande, men inunder blekare bladen ha en fast 

 5amn)ansättni)ig. Cfver allt i bladvecken sitta 5 6 blominor, 

 gröngula till iärgen , af den sällsamuia form som nyss sa- 

 des. Den lilla lungan är lielt trubbig, och fortplantnings- 

 delarne, som inom bl®mmans klotlika basis döljas, kunna 

 knappt utan synglasets tillhjelp urskiljas. På detta sätt 

 borigönide, har naturen bestämt en liten Cupid , en nä- 

 stan icke märkbar fluga (Tipula pennlcornis), försedd med 

 {jäderlika antenner, med hvilka hon, under forskandet 

 elter lödan, genom sina retelser sprider frömjölet fråa de 

 inslängda honknappaine på märkena som omgilva dera. 

 På sådant sätt blilva de bhörniga fruktämnena bördiga, 

 och dessa förvandla sig ändteligen i rundade fröhus ofta 

 större än dufegg, märkta utanpå med 6 ränder för lika 

 inånga rum invertcs. 



Såsom Medicinal-vext ansågo de gamle denna för lik- 

 lialtig med andra af sitt slägte* (A. rotunda, longa). Roten 

 är mycket besk och sktirp^ och en lika smak röja bladen. 

 Ett med Spir. Vini tiliredt extrakt blir ölvermånan beskt, 

 och det med vatten äfvcn saltaktigt. Medlet brukades i 

 pulverform, extrakt och essens; och den sistnämde prisa- 

 des i podager, såsom märkligen stillande anfall af den 

 kramp i vådorna, som bebådar sådana anslötar. Som ett 

 lindrigt retande och lifvai;i,de ämne gaf man roten i pulver 

 till en drakma, men icke mer pä en gång, för att ej upp- 

 väcka äckel och kräkning. Än i da^ aro de pulveriserade 

 bladen brukade till boskaps- medicin , neml. utvertes på 

 gamla sår hos Hästar. Kaimuckerne nyttja också dekokten 

 af örten, att genom tvättning deimed beiordra ijädervex- 

 ten på cleras falkar, älven då de få utslag; för hvilken 

 krämpa de ock begagna medlet på lika sätt ät sig sjelfva. 

 På stallen der flygsand finnes skulle vexten kanhända till 

 snndens bindande också kunna fortplantas, m^n icke på 

 kultiverade platser, hvarest den snart blir ett ledsamt o- 

 gväs, som sedan med svårighet utödes. 



Tab. — Öfra delen af orten blommande, efter nåt. — 

 a. de sins emellan fört-nade könens loriplftninings - dt.lar, 

 skilde från fruktämnet; större gjorda: — b. ett ])fir af 

 hanknapparne som de äro af hvar sitt märke omfattade; 

 ännu mer förstorad figur. — d. en frukt i nat storlek tvert 

 alskuren, för att visa dess 6 rum. — c, ett Ixö. 



