58o. 



SELINUM PALUSTRE. 



KÄRR-S ELIN. Mossa-rot. Finsk Ingefära. På Lappska :7<^r^ 



Sljelkcn är trind, mjölksaftig, med enkel rot. 

 Bladen äro två- och tredubbelt parbladig*?. 



Linn. Fl. Sv. p. 68- — F]. Lapp. — Cl. 5. Pentandk. Digyn. — Lilj. 

 Sv. Fl. s. 121. Kl. 5. Femmanning, Tvä(jviniiad. 



Oelin-slägtet horande lill Umbellaterne, iblnnd dem som 

 äro med svepen försedda vid både de större och iTiindre 

 blomllockarne, samt ha alla blomstren fruktsamma, ut- 

 märker si^ frän sina närmaste fränder genom tiUhaluihuj' 

 da svepen, hjertliha och lihstora kronblad , samt ajiån^ 

 ga, hopkramade och nudtpå riijjiade frön. Den närvaran- 

 de arten är en allmän kärrvext, särdeles hvarest tillika 

 mossiga tulVor finnas. Roten är perennér^inde, tapplik, 

 ibltind grenig och vanligen i ändan liksom albiten. Ört- 

 stå.ndet blir 1-2 aln, högt. Stjelken är enkel, ihålig, fårad 

 or II slät samt upptill dtlad, och viJ basen merendtls röd- 

 aktig. Bladen äro både 3 och 3-dubbeIt parbiadig.^ med 

 pi.nntaggade småblad och lansettlika flikar, rmbt^llerne 

 sitta nppräte i toppen, stora och jemna. Alla deras sve- 

 pen böja sig tillbaka. De hvila kronbladen rulla sig g. 'mrnl. 

 inåt under blonmingen som infaller i Juli, hvareiit-r stilten 

 utspärra frän hvaränrlra. Som stjelkarne hysa en hvitfär- 

 gad saft, ehuru ej i stor mängd, men som är seg, besk och 

 Iran, så tyckes vexten liksom Sprängörten, m. fl. dem na- 

 turen gilVit anvisning på lika sumpigt hemvist, hysa min- 

 dre helsosamrna egenskaper. J.ikväl sq% boskapen äta den 

 allmänt; och roten, som också har en skarp och stickande 

 smak, dock med något aromatiskt i lukten, (hvilket tillagt 

 den del ofvannämde kryddnamnet af Allmogen i Östergöt- 

 land), tuggas oftast af Lapparne i brist af iribak-, för dem 

 nog beg''irlig, att intet ögonblick kunna undvaras. 13en 

 bit«nde Jerttn iår då i nödfoli väcka samma angfenäma 

 retclse pa deras tunga. 



Det gifws också en afart med smalare ■•måblad och 

 slätare sljt-lk; dock begge skilde från en annan art på som- 

 liga skogs-ängar, och hviiken äfven bör räknas till vår Flora, 

 eller.'). Cannfolia, som väl liknar mycket kärr^ScUnen, men 

 har djupare rafflad stjeik och kantigare frön, m. ni. 



Tr,b. — Den ölVersta dcdon af vexten blonnn.inde, med 

 ett bakom lagdt rotblad. a. Rolen — i nat. st. — b. en bium- 

 krona, förstorad. — c. fröet efier nat. — d. dclsamma på 

 främre sidsn. — e. pu bakre, förstorade. 



