383. 

 TPvOLLIUS EuROPAEus. 



Am.män Bullerblomster-ört. Smörbollar. Ang^ 

 knappar. Angbxillar. Laxblomster. Hvalkullor. 



Blomkronan är mest tillsluten; ^es^ håningshus 

 äro platta och långa som Ståndarne, eller 

 hälften kortare än kronbladen. 



Linn. FF. Su. p. 198- Cl. i3- Polyandria. — Liljebl. Sv. Fl. s. 230. 

 Kl. 9. IVIang MÄNiM^NGAn. Mångqviiin. Retz. Fl. cecon. c. 736. 



A, 



lI' alla de inhemska vexter, som höra till den nat. fam, 

 vnuiigsJddaäe (mullisiliquae) elJer rättare de Ranunliel-lika, 

 är väl ingen som kan bestrida Bullerblomstret företrädet. 

 Dess slägtmärke, att icke hafva blomfoder, men deremot 

 ett stort anial (14) kronblad, med (omkring 9) nästan jemn- 

 breda och glatta häningshus, skiljer det lätt ifrån de andra 

 slägtingarna, Ranunkler och Anemoner, men närmar det 

 till rlelleborerna, med hvilka v. Linne sjelf fordom för- 

 enade det. Men dessas pipigä och aläppade håningshus äro 

 ett godt skiljetecken, och Bullerblomslret utgör sitt eget 

 slägte. 



Vexten, som träffas i flera provinser, både sydligare 

 oeh längre åt norr belägna, sjelfva Lappska fjällen icke 

 undantagna, på gräsvuxna fält och ängslundar, har en per- 

 enn rot, hvarifrån en eller flera, enkla, 3 - 4 ^varter hö- 

 ga blomsljelkar uppkomma. Bladen nro 5 - 6 delta, livar 

 del vjggelik, och vid kanten inskurna: de vid roten längre 

 sljelkade och ju längre upp utan skaft och till , skiftes sit- 

 tande samt alla bara. Vanligen pr3'de3 sijelken i Juni med 

 ert enda blomma i toppen, stundom med flera, då den de- 

 lar sic öfverst, som det händer i fjällen. Blomman är skön, 

 stor, gul lill färgen, af angenäm lukt och behaglig af sin 

 nästan klotrunda form medelst de tillslutande kronbladen, 

 som under deras kupiga yta dölja så väl de platta, smala 

 häaingshusen, som fröredningsdelarna. Fröhusen, som for- 

 meras af de talrika fruktämnena, bli nästan cylindriska och 

 innesluta en mängd svarta, glänsande frön. 



Örten ätes ej af boskapen, hvilket väcker misstanka 

 för lika åverkan som af Ranunklerna, ehuru den är myc- 

 ket svagare; likväl ses getter och får förtära vexten, ehu- 

 ru den säges vara skadlig för de sedaare. 



