384. 



CETRÄRIA ^'IVALIS. 



inera dehd och krusigare, men ger sig alltid genom sin 

 snöKirg på afstand tillltännn, liksom renmossan i fjälltrak» 

 terna. Få Island har man skänkt Snölafven, såsom aefter 

 anseelse det smukkeste af alle fjaeldegrass i Islands ;, åt det 

 förnämsia biand helgonen. (Olafs. Reis, I. s. 160.). Det 

 är ock der man använder den som födämne jemte Islands- 

 mossan m. ti.; men måstp kokas starkare och längre, då 

 ■soppan får, efter samma Auktors intyg, en söt och behag- 

 lior smak. Lafven samlas derföre på åtskilliga trakter af 

 ön, likväl,' som det säges, mera för smakens skull, eme- 

 dan den vexer mycket sparsammare och glesare. I Dal- 

 fjällen hos oss är den likväl både stor och ymnig. Knappt 

 märkes någon beska hos lafven, rnen deremot en syrlig- 

 liet, så att mjölk iöpnar deraf under kokningen med dfn- 

 sainma. 



färgämne är visserligen icke^att förmoda mer hos den- 

 r.a , än hos Islandslafven. Vi torde emedlertid framdeles' 

 kunna vänta, så härom, som om det födande ämnet hos 

 Lafven, ytterligare underrättelse af författaren till Svenska 

 Lafvarnas Färghistoria, ett arbete, hvars förtjenst efter- 

 kommande skola förmodligen lifligare erkänna. 



Tfib. a. Ett stånd af större arten från Dalfjällarna, der 

 samladt ef Swnrtz — b. en del deraf, särskilt uttagen — 

 c, ett stånd af vanlig storlek på -höjderna: begge efter nat. 



d. Toppen med sma frörednings skålar i olika ålder — 



e. en- frörednings- skål, sedd baktill, begge förstorade. 



