385. 



HIPPOPHAÉ RHAMNOIDES. 



H A F T O R N. Hafst urn e. Finnbär. 



Bushlräd med räta piggar, samt silfvergrå och 

 nästan lansetllika blad. 



Linn. Flora Su. p. 555. C?, aa. Dioecta Tetrandr. Fl. Lapp. p. 206. 

 — Liljehl. Sr. Fl. s. 68. C. 4- Ftr.männ. Enqvinn, — Jlefz. Fl. oecöB. s. 

 397. — Kalni i K. V. Akad. Handl. 1745. s. aSa. 



A. 



.ter en af de nyttigare inhemska buskve^ter, utmärkt 

 för sitt utseende, sin bevarade natur och lysande bär, icke 

 sällsam nära hafsstränderna kring Östersjon, särdeles norr 

 åt, så väl på Finska kusterna som vid Åland, och hos oss 

 i Roslagen. Såsom tvåbyggare finnas han- och honblom- 

 mor på särskika buskar. De förres kännemärkre består i 

 ett tvådeh blomfoder ulan bloniJirona , och de sednares lif- 

 ven så, men i ståndarnes ställe ett enda stift , hvars friiJit- 

 ämne blir ett ofvanfure blomfodret sittande blir, med ett 

 frö som är betäclu med dubbel fröhinna. Bland de nat. 

 Ordningarne hör den till von Linnés Calyciiloras och till 

 Jussieiis Elnefigni. Busken, som har mycket krypande röt- 

 ter med talrika rotskott, vexer stundom mer än manshög 

 med spridda grenar, hvilka äro hårda och stela, och icke 

 endast hvassl spetsade i ändarna, utan ock ifrån sidorna 

 ofvantill utskjutande långa uddar eller piggar. Bladen siita 

 apridda^ smalt lansetllika, koriskaftade, helbräddade, of- 

 vanpå starkgröna, samt, i synnerhet inunder, betäckte med 

 silfvergrå och ibland i brunt stötande cirkelrunda, krus- 

 kantade ijäll, som fästas vid deras medelpunkt. Blommor- 

 sa framkomma vid vårens början tillika med de första, 

 knippvis utskjutande bladen, och sitta flera förenade vid 

 bladens gemensamma läste. De äro grönaktiga, samt ha- 

 narnas blomfoder större och omfattar 4 gula hanknappar, 

 med knappt s)'nbara strängar. Pistillen omgifves af ett 

 mindre men något pipigt blomfoder, och stiftet är kort 

 med krökt, hvasst märke. Bären, som mogna omsider in- 

 på sommaren eller mot hösten , äro nästan klotrunda med 

 en liten luden spets, samt för öfrigt beströdda med fina, 

 stjernformiga ljusa fjäll. Mognade, bli bären gula, mei^ 

 rodna af frosten. De innesluta ett aflångt svartglänsande 

 frö som omgifves af en dubbel hud , en yttre lädeilik, 

 och en inre mörk och saftig. 



