385. 



HIPPOPHAE RHAMNOIDBS, 



Sjelfva träéönnet eller veden är hSrd och seg, hvtN 

 före det på somliga utrikes ställen användes till askar^ 

 väfskedar, räfspinnar &c. Löfven förtäras at boskap ock 

 hästar, som föga afhållas derifrån genom piggarne. Bären 

 n^ då de mogna, en syrlig smak, men tillika något hop- 

 dragande, hviiket dock genom frosten minskas. I Finska 

 skärgården, äfven som på Åland kokas cu sl«gs mos af 

 dem, hviiket ätes tillika med fisk. Kahn fann att saften 

 färgade gult, och trodde att syran kan göras brukbar som 

 ättika eller till något slags vin. Förnämsta nyttan af bu- 

 sken synes emedlertid kunna hämtas genom dess plante- 

 ring till inhägnader af större fält, der sand finnes. Till 

 trägårds • häckar är den mindre tjenlig for dess natur att 

 vidt kringsprida sig genom rotskotten. Planteringen sker 

 så väl genom dessa sistnämda som genom sättqvistar, fivil- 

 ka taga rot, om de endast komma djupt nog i sanden 

 för att icke borttorka, hvarföre Prof. Retzii råd är bäst 

 att uppdraga dem först på skuggadt ställe. Medelst sSning 

 af de krossade bären kan ock busken fortplantas. Detta 

 sker om hösten, då de uppkomma den följande våren. 

 Det går dock alltid långsammare än med rottelningar el- 

 ler skott. I flygsand skulle en sådan plantering förtjens 

 att anställas, då busken blir i flera afseenden gagnelig. 



I en lag på löf och hackade färska qvisiar, får silk» 

 och ylle, betade med jernvitriol, genom kokning en svart- 

 brun, äfven som efter vismut- betning, en, vacker rödlett 

 nötfärg (Retzius), 



Tab, — en gren af busken med mogna bär, efter na- 

 turen. — S en blommande topp af hanbusken. — $ af en 

 honbuske, — a. en hanblomma något förstorad. — - b. ett 

 frö i nat. storlek. — c. mycket förstoradt och tvert afska- 

 rit. — d. e. tvenne fjäll förstorade. — f. pistiilea laz^kUt, 



