389. 



BALLOTA RUDERALIS. 



efter Midsommaren, och fröna mogna som vanligt obc- 

 läckte i botten af blomfodret. Ballota nigra Linn. Sp. pl. 

 ed. I. eJler den af Auktorerne allmännast antagna, har mera 

 rundade och hjertlika samt mindre ludna blad. Blomskär- 

 marne äro blott hälften så långa som blomfodret, och detta 

 har en nästan tver mynning, med ganska korta ehuru hvfissa 

 tänder. Den varierar med röda och hvita blommor, af 

 hvilka den sednare är Svensk, ehuru sällsynt. 



Stinkmyntan är icke sällsynt, särdeles i Vcstrrgötland, 

 så väl på Landsbygden vid byarne som kring siäderne. 

 Den förekommer äfven på Gottland och Cland. 



En egen stark, besvärande lukt, som likväl har n'igot 

 ^kryddlikt med sig, gaf örten fordom ett utmärkt rum bland 

 invertes brukade, väderdrifvande medel, såsom i Moder- 

 passion; och utvertes som fördelande körtelsvullnader ocU 

 lindrande de plågor som ofta åtfölja den blinda Gyllenå- 

 dern. Detta sednare bruk synes icke heller ogrundadt, i 

 anledning af samma egenskap hos många af familjen. 

 Landslolket på Gottland anse äfven vexten som en stär- 

 kande Boskaps-Medicin, och bruka för den orsaken afsä'- 

 det. För öfrigt Ennes den alltid orörd af kreaturen. 



Tab. — Öfre delen af vexten blommande, efter nat. 

 — a. en blomkrona öppnad, något större gjord. — b. 

 blomfodren. — c. fröna i nat. storlek. 



