397- 

 HEDERA Helix. 



M u R G K o N, Heder. 



Bladen äro 5 5 flikige; de som äro fröredningen 

 närmast, eggforrniga; Blommorna sitta i upp- 

 rätta umbeller tillsammans. 



Linn. Fi. St. p. 75- Cl. 5- PENTA^nR. Monog. — (yo«/. Res. s. 221. — 

 Vestg. Rej. s. x3r. ai3. aig — .^ÄawJÄ. Res, s. 99. T05. 248- — Liljehl. 

 Sv. rl. «. loi Kl. 5. Femmänn. Euqviiio. — Ketz. T', cec. s. 291. — 

 Muir. Appar. Medicam. I. p. 307. — Pharm. Heder te arboreae Folid> 

 Resina , Lignura , Baccae. 



åS å vexter ba i forniiden varit så ryktbara som denna , 

 och ingen ägde en större aktning. Bicchi d)'rkarc linda- 

 de den, till deras skyddsyuds ära, krin^; sina tinningar. 

 Segervinnarens lager blandades ofta ined Mnrgrönan, och 

 Poeterne smyckade stundom sina hutvuden med hennes 

 bladrika och dlliid grönskande rankor. 



Från Norrpolens fjällar, ända till Södra Europas ber- 

 giga skogstrakter träffas Murgrönan som naturlig inföding. 

 I Sverige kan den likväl anses som' en sällsammare vext- 

 produkt, fastän sedd på Goitland, Öland, i Skåne, Små- 

 land och VVestergösland etc, och i synnerhet ymnigt på 

 ön Blåkuila nära Skånska skären. 



Örtslägtet, som v. Linné förde till de Hr.der^rtade 

 (pl. Hederaceop), och Jussien till 'éina CaprijoUer , äger ett 

 5 tandadt blomfoder, 5 aflånga^ snart bortfallande kron- 

 blad, och ett klotrundt 5-rumniigt bär, omgifvit af blom- 

 fodret. Flera arter hafva häraf i sednare tider blifvit be- 

 kanta, men den här tecknade, tillhör ensamt vår verlds- 

 del. Den vexer på skuggrika ställen, jemte åldriga träd- 

 stammar i skogarne, eller vid någort brant bergsida eller 

 äfven hög mur eller husvägg, som den med sina vidtsprid- 

 da grenar bekläder. Med åldern kan dess merendels plat- 

 tade trädstam uppklifva to-i5 alnar i höjden, betäckt med 

 en askgrå, ojemn bark. Grenarne äro deremot trinda, 

 gröna och stundom purpurröda , och utskjuta underifrån ett 

 slags korta sugrötter, hvarmed de lästa sig vid den stam 

 eller mur som skyggar dejn. Ibland är vexten blott busk- 

 lik, eller endast som en krypande ranka, då stöd saknas. 

 1 delta tillstånd finnas bladen delta i 5 5 llikar, men på 

 äldre och blomstrande grenar antaga de tg^lik form, läng- 

 re eller kortare. Hos alla äro de glänsande släta. I top- 

 pen af grenarna vis.i sig blomskaften T sent på hösten, fL^ck- 

 lals, och enskilta dana de små umbeller på stjelkarnas 

 yla betäckta med ett stj-rnlikt ludd. Små blomfjäll sitta 

 wjider de små gröngula blommorna, och bären ?om efter- 

 lölja dem och oragifvas af blomlodret, äro släta, svarta. 



