4o8. 



c AU EX ACUTA. 



Ibland gräs på starrängHr är alltid dt-nna ymnigast, 

 eliuru lill ringa Fördel för andra, som gsmenlitJen qvalVas 

 ai densamma. Den är emedleiiid så vida ga^nelii^, alt 

 gungdyn och liksom flytande Irtudsfycken, genoin dess 

 starka samniaaHntade rötter, sniåniijgom lå ni särtan fast- 

 het, alt, efter Hera års förlopp, och efter livar,indra löl- 

 jande och multnade vegetationer, en fast och omsider hård 

 vnll tillskapas.. 



iSoin fodervext har Blåstarren ett dåligt anseende. 

 Om kreaturen förtära den, ännu på rot^^n, oth äta deraf 

 n.igon mängd, tror man dtn väderstinnliet uppkomma, hvar- 

 sf de hastigt uppsvälla och äfven störta, om e] puigeran- 

 de medel eller snarare något slags retfind« klistir nnvän- 

 des, samt kreaturet nödgas till häl tigt språng och rörelse. 

 Genom utsot orh svetining hälves då dt t <mda. Sannolikt 

 billrar gräsets fkansKe) svårsmaltare eg<='nskajj, då det af 

 tien på den suinpiga trakten nyl. inkomna liungriga bo- 

 skapen omåttligt b':;tfts, utan behörig tuggning och idisslan- 

 de, lill de näripia kräm])orna, hviika , sum man väl vet, 

 kunna härröra frän jnycket bättre föda, ovårdsamt njuten, 

 t. e. klöfver, vicker. — Emedlertid har man gissat till or- 

 s<ik«^n af Blåstarrens ofog, dris genom dolda insekter eller 

 sådanas larver, dels genoin mekanisk åverkan på inellvor- 

 Xia medelst skarpheten af sirå^^t och bladens kanter. I 

 Tyskland liar således gräset fäit bedröHiga lillmälen af 

 Sterbegras , Berstgras , Sprenggras , o. s. v. 



Slåttern af starrängar bör ej för länge uppskjutas, utan 

 ^Q tidigt, då grässlagen der äro änn'i mjukare och krafti- 

 eare. I dettfl lynne och torkad blir också blåstarren, sär- 

 deles inblandad med annat foder, icke mer äfv^^ntyrlig, 

 ehuru dock icke, utan i nödfall, passande för hästar och 

 får, hviika deraf vantrifvas. 



Så väl blåstarr, som andre arter af slägtet, passa till 

 lätning af tunnkärl, och till stoppning af hvaijcliaiida uten. 

 silier, såsom sadlar, dynor m. m. 



fab. — fig A. är den större varieteten — nemligen 

 toppen deraf, i nat. storlek. — B. den mindre. — * Kot- 

 delen »f A. — * * ett stycke af strået, förstoradt. — a. 

 en hanblomnia med sin giuma. — b. Honan elh^r pistil- 



Ign. c. skalet. — d. ett fröhus. — e. detsamma på' 



iveren afskurit för att visa fröet. — Alla förstorade. 



