4it, 



CHENOPODIUM album jS. viridb, 



Trägårdi Moll a. SvinmoUa. Mjölgräs. 



De nedre bladen äro ova!t - romboidiska , o- 

 jemt tandaJe, men baktill hela; de öfre smala 

 och helbräddade. Blomklasarne grena sig och 

 stå upprätte. Fröna äro alldeles släta. 



Isinn. Fl Sr. s. 79. ( Cheftopodiura viiide) — Cl. 5. PentandriA 

 2gynia. ■— Liljebl. Sv Fl. s, lio. (Chenop. viride A.) Kl. 5. FemmanninG. 

 a^vinnad. — KeU. Fl. oecon. s. 64. — Rafn. Danm. o. Holst. Fl. i. 227. 



iVlolI - slagtet ^ som tillikÄ med Kera andra (Betorne, Spe- 

 naten, Mellslfigen, Kali &c.) utgör sin egen naturliga Hock 

 (Atriplices), äger såsom hufvud märke e\\. 5- deh blomfoder 

 under fruktämnet , ingen hloinkronaf och ett endahupkra. 

 madt rundt frö (som en lins -ärt), betäckt af det shitaa 

 ^' hörniga blomfodret. De fleste arterna äro Europeiske, 

 och vår Flora har också fått många pä sin räkning. Pryd- 

 ligt utseende saknas dock hos dem alla, och bladen äro 

 ofta beströdda med ett mjölämne, äfven som blommorna,, 

 hvilka, tätt sammangyttrade , kunna icke lätt med blotta 

 ögat åtskiljas. Hos några har man också funnit hon- blom- 

 mor, blandnde med de 2-könade, hvilket gör gränsen än 

 otydligare emellan MoUorna och Meli-arterne (Atriplices).. 

 Desse sednares pistill är dock blott tvåklufven. 



Den här föreställde arten, som vi för dess allmänhet 1 

 trägårdarne såsom ogräs, deraf så benämt, helst det van- 

 liga af svinmolla tillkommer egentl. Chenop. rnbniin {Linn. 

 Fl. Sv. n. 217), utgör tillhopa med den originela C. aU 

 bum blott en art (species), hvaraf denna, viride, kan sna- 

 rare ans'js för artförändring; ty åtskillnaden är den, att de 

 öfra bladen hxo smalare och hvassare än på på sjelfva AU 

 [ruin, hviiken dessutom är utmärktare ljus och mjölig, 

 hvaraf dess livita färg till stor del beror. Den ses icke 

 heller alldeles så allmän i trägärdarne som viride, hviiken 

 icke öfverträffas af någ'>t ogräs, oin ej af hvitroten och 

 etfernässlan, och kringsprides förmodligen mest med göd- 

 sel som obrunntn ullöres. Lyckligtvis är Mollan annuel, 

 och kan således lätt utrotas. Den vexer mer och mindre 

 frodig efter platsens bördighet, från qvarters höjd till aln- 

 ens f^ och bk)mmar i Jul. och Aug. ^ och sår sig snart der- 



