4^9- 

 ANTHRMIS CoTULA. 



SunKnLLOR. Siirtiippor. Uvitetejn. Eallerbrå.VåF. Koirati 

 h (t si lin k lidi/ien. 



B/omfäs/er ar koni.skt, ined hårlika fjäll (emel- 

 lan blomstren^ Frön b.ira (utan kant eller kras). 



Linn. Fl Sv. p.aqs C 19. S y ng enf. s ia. Pol. Siiperfl. — L///V^Z. Sv. Fl. 

 s. 3/0. Kl. i5. S VÄ GU AU. olika Sv.ii^prljg. — heiz. Fl. oecon. s. 55- 



liUornas slcigte skiljes från Hera andra rf mycket lika 

 ulsecnae, såsom Kaiiiill l»lon)sir(.ii , Krngeblorruaan, ni. m. 

 i synnerhet genom det Ijalli^-^a biomfastet, hviikei hos de 

 D5'9snamde ar bart. Och soin de dertill hörande arter ge- 

 nom stråikanttns olika iine^, ^uil eller hvil, äro sinscn-ieilali 

 utni.irkte, har nian också iskttagil di'n vid arternas upjuak. 

 nnnde. tärgkvllorna ha redan (n. 62) visat ett exfrnpel af 

 de x\\<cA enfärgfid blomma; 8urhullan, hj^ser deremot sina 

 mot disken brokiga strålrtr. Denna art är annuel och har 

 en vriden rot; en mycket grenig , upprat, bladig och slät 

 örtst.'2m. Bladen aio dubbelt parlaggade samt fint delade, 

 ]iHigt gröna, och sällan med något ludd eller hår. På blom» 

 fodret synas dock sädana. Blommorna sitta ensama på 

 enkla skalt mot loppen; deras disk är gnlJgLil och mycket 

 convex, och strålarne hvita, atlånga och i yttersta ändan 

 3 landade. Mot natten lägga de sig bakat. Fröna bli aflångt 

 eggformiga och platta, alldeles \\\t\\\ krus, men med fåror 

 och ibland skroflige; och fastet hvarpå de sitta forliinges 

 småningom till koniskt, bftäckt med håriika fjäll, kortare 

 än smäblomstren under blomningen. 



Den obehagliga snrn eller egna lukt som örten, i syn- 

 nerhet under blomfiingen , äger, gör den lätt ökänd. Den 

 är ock rät' 'llmän vid gator ocli vägar samt nära bebodda 

 ställen j cch f sr gemenligen stå qvar för kreaturen. Fctr och 

 Getter sts likväl afbita den. Enligt gammal sägen älsk.-.s 

 Surknllorna af Paddor, som gömma sig under örten, och 

 det är derföre man ansett dess utrotande nödvändigt i och 

 kring bi-gårdar, hviika icke vinna genom sådana gästers 

 närvaro. Bi påstås också vantrifvas af lukten, och Loppor 

 icke mindre sky för en dylik blomqvast. Någon skärpa döl- 

 jrr sig troligen hos vexten, emedan man ^eil blåsor upp- 



