291. 



ACTAEA spicATA. 



PaddbaRS-ört. Hnndhär. Trollbär. Iktrdär. På Finska: 

 Sammahoii- 1 'rtti. Sammal on-Marja. 



Bladen äro greniga, oftast dubbelt 5-cIelta och 

 inskurna; Blommorna sitta i toppen, förena- 

 de i en eggrtind blomklase; Frukten ett bär 

 med många frö. 



"Linn. Fl. Su. p. iSi- Cl. i3. Polyandria monogyn. LilJ. Sv. Fl. 

 S. 212. Kl. 9. Mangmanningar i:qvinn. Ketz. Fl. cecoii. i. s. 17. 



V_7in man skulle betrakta vissa örtslägter blott efter de 

 kännetecken sora gennst visa sig i blomma eller hukt, 

 utan att jemföra dem med deras närmaste slägtingar, så 

 kunde ofta icke deras plats på den naturliga örtlist nn 

 igenfinnas. Så är det med Paddbärs slägtet. Det hör 

 verkligen till Linnes Mä?i^3Jddade växter (Multisiliquce) 

 likså väi som Sipporna , oaktadt frukten är ett bär, men 

 naturen gaf oss harftr>.d«n när den Siberiska Cimicifugan 

 upptäcktes, hvilken så lik den Amerikanska Paddbärs örten 

 med långa blomklnsÄrna (Acla;a racemosa L.), att i hast 

 icke kunna åtskiljas, ändå äger kapsier lika danade som 

 många af de slägter, hvilka i ofvannämde naturliga ord- 

 ning finnas. Det här anförda igenkännas med 4"t>hidigt 

 blomfoder som lik\äj snart affalkr, 4 kronblad, ett knapp- 

 likt aklufvit märke ulan stift, och ett bär, hvari fiöna 

 till formen halfrunda, ligga liksom i a rader på hvarandra. 

 Vår svenska Paddbär«-ört vexer i skugglika och 'uktiga 

 parker och i svartmylla, helst jemte bergsidor, der ('en 

 ofta skänker skygd och skugga åt grodor och addor. 

 Roten är mångårig, och sammansatt af liera krypande, 

 trinda och cirkelvis inskurna grenar fiån hvilka en män^d 

 enkla fibrer lodrätt nedlöpa. Crtsljclkarna , ofta 2-3 avarter 

 höga, dela sig i dubbelt 3- delta och inskurna blad med 

 slät yta. En blomklase sitter i toppen af sin egen stjelk, 

 uppkommen vid sidan af den gemensamma bladfoten. 

 Blommorna, som hvar för sig äto kort - stjelkade, små 

 och hvita, utspricka i Juni och Juli, och följas af nästan 

 eggformiga saftiga bär af purpursvart fäig. Vextens lukt 

 som är vämjelig och stinkande, gor genast en mindre för- 

 månlig tanka om dess natur, och den har Msen fält an- 



