5o5. 

 Angelica Sylvesthis. 



De skära roten i små bitar, hvaraf de taga ett par finger- 

 borrar med brännvin. Bladen och stjelkarne äga hvarken 

 smak eller lukt, men fröna äro skarpare, helst pulvret af 

 dem strödt i hufvndet påstås äga lika verkan som Saba- 

 dillens (Linné). Getter, kor och svin äta sjelfva örtstån- 

 det, som hästar äfven stundom göra. Björname, hvilka 

 hämta en stor del af deras föda ur vextriket, söka också 

 denna Angelika, som vi derföre tillagt namn deraf, till 

 skillnad från den allmännast brukbara, den man likasä 

 sett Björnen förtära (Gadd). Med blommorna, som besö- 

 kas gerna af bien, har man färgat ull, efter fönat skedd 

 betning med vismut. Den erhåller då en guldfärgad vi- 

 gogae^ som är både skön och äkta. 



Tab. — delar af vexten 1 nat. storlek efter nat. — a. 

 )^n blomma, förstorad. — b. fruktämnet under mognandet.. 



