5o8. 

 SPERGULA ARVENSis. 



Iker-Spf.rgel. Fry le. Shorf. ]S!ägde. Spnrryi 

 Pa F. Täliti-Rnoho. 

 Bladen, som sitta i krans omkring stjelken , ä- 

 ro jembreda, nästan trinda; de fruktbärande 

 blomshaJLen tillbaka böjda , och Jröna njur- 

 lika samt med kant omgifna. 



Linn. Fl. Su. p. iSg. Cl. lo. Decandhta. 5 gY"- — ^''/- ^i^- F'- »• 

 T86. kl. 7. TiEMÄNNiNGAR 5:qvinn. — Retz. fl. cec. 2. s. 697. — ^i^/fl 

 Danni. og Holsc. Fl. 2. s. 799. — Ehrlt. oec. pfl. hist. 6.S.273.— Thaer 

 i Bergens Anleit. zui' Yiehzucht s. 177. 



1 ill desäkflllade NegUkeWia vexter (CaryophyllecT-) hor, 

 jenite många flera, såsom Neglikor, Sandörten, Narfven, 

 Serasten in. fl, fifven detta slägte, Iivilket från Samsläg- 

 tingarne urskiljas medelst sitt 5bladiga blomloder, 5 hela 

 kronblad, merendels 5 slilt och oskäligt fröhus med ett 

 rum. Denna Spergelart kan kallas ett ibland de egentliga 

 ogräsen som i synnerhet öiverflödar på sandiga åkerfält, 

 särdeles der råg och bohvete och någon gång lin odlas. 

 Den är annuel med tapplik och tradig rot^ hvarifrån flera 

 örtstjelkar uppstiga, som vexa upprätte frän 1-2 qyarter 

 höga och grena sig. De äro trinda, fedfulla, mot ändan 

 linhåriga, khbbiga och flerdelta. Bladen sitta kransvis kring 

 stjelken helt smala, nästan trinda och trubbiga. 1 toppen 

 af stjelken danas en spridd blomvippa med tvådelta gre- 

 nar, hvaraf de yttersta slutas med en blomma, och efter 

 blomningen böja sig liksom brutna tillbaka. Blomfodrels 

 blad äro Hnbåriga, Kronbladen ovala och hvita : Ståndarne 

 10, någon gång blott 5 och stiftens antal äfven 6. Fröhu- 

 set vexer omsider ut öfver blomforJ^ct ocn luJimoget delar 

 sig i 5 skal, inom hvilka fröna ligga kring ett gemensamt 

 fäste fjällvis på hvarandra, till skapnaden njurliks, upp- 

 höjda och skrofliga, men omgifne med en jemn hinnaktig 

 kant. Vexten blommar i Juli och Aug. och fröar sig ganska 

 hastigt och mycket i ansetj^nde till mängden af fröna. 



Det har varit redan länge som man kändt Aker-Sper- 

 geln som fodervext, ända från början af i6oo:taIet. Tiexi 

 odlades då i Westplialen , Brabant, Flandern och Holland; 

 b!ef sedan bekant i Böhmen, Schlesien, Sachsen och sndra 

 Tyska orter, dä man midt i det sist förflutna århundradet 

 började utbasuna nyttan af dtnsamTna , men som icke sva- 

 rade mot deras förmodan hvilka anställde iörsöken, och 

 man åsidasatte omsider alldeles ©dlingen af en vext som 

 icke befanns fördelaktig Kmedlertid hnfva likväl några a£ 

 desfdnaste förtattare af >• kerbruks Skrilter lemnat den så 

 mycket värde, att icke alldeles böra uraktlåtas, 



