POLEMONIUM cAEnuLEUM. 



TbagÅrds-Poi-£m6n. Kos jr/SS. Gr elds /c J-^aleriajt, 

 Jacobs Stege. (eft. Eng.) 



Örlstjelken är rak. Bladen parbladiga. Blom- 

 pipen kortare än Blomfodret. 



Ijinn. Fl. Sii. p. 6.5. Cl. 5. Pentanhu. i:gyn, — F!. Lapp. p. 8S. — 

 Jjilj. Sv. Fl. s. 92. Kl. 5 Femmannin GAR. i:(j:viiiii. 



D, 



etta är en af de vexter, som naturen syrves hafva gif- 

 vit förmåga att trifvas Jika väl uncicr de Ivan hvai andra, 

 mest aHägsna polhöjder — allt ifrån Kengis , på gränscii 

 af den eviga snön, till Greklands mildare trakter. Älven 

 hos oss nr hon icke blott Lappliindare, man liar ocksä 

 funnit henne i Medelpad, Jemtlaad, österbuiten och Ka- 

 relen, och ännu mer — hon har biifvit uppiiöid til! ran- 

 gen af en bland de perenna vexterna på blomster rabat- 

 terna i våra trägårdar. Samma naturliga örtiiock som in- 

 nefattar Klock-örtslägtet har likaså anspråk på denna , 

 hvars hufvudmärke består i en 5delt blomkrona tillsluten 

 i botten af 5 fjäll, vid hvilka ståndarne äro fastade. Mär- 

 ket är tred»It och fröhuset älven så, hvilket dessutom 

 sitter inom blomman, och ej under dem som hos Klockorna. 



Hela vexteii är glatt och slät. En icke sälhin alnshög 

 ortstjelk uppvexer fiäa den mångåriga och tradiga roten, 

 ibland enkel, ibland vipplikt delad, besatt med ponne- 

 delta blad, hvilkas småblad sitta i stort antal parvis med 

 ett uddn, alla ovalt lansetilika och helbräddade. I loppen 

 förenas blommorna i en sammansatt qvast. De äro midt 

 emellan klocklika och hjullika, eined.m pipen är ganska 

 kort, och mynningen mycket hopdragen, men brä-mets 

 flikar djupt uiskurne. Ståndarne och pistillen böja sig 

 nedåt och den sistnämde är derjemte längre. De visa sig 

 redan i Juni, merendels högblå till fä) gen, men träffas 

 stundom hvita. Bittida på hösten mogna de ymniga fröna, 

 då fröhuset öppnar sig i toppen och vexten lätt sjelfsår 

 sig. Mängden af blommorna, deras storlek och färg 

 •har, utom bladens mindre vanliga utseende, lemnat den 

 rum bland l^ägårdsblomsterna, likväl endast för ögat, ty 

 den äger nästan allsingen lukt. Mi-n så mycket smakligare 

 lär vexten finnas för kreaturen, tj^ man har anmärkt, att 

 kor och får kunna knappt förtära något med mera begär- 

 lighet. Deremot skola hästar lemna den orörd. (Rajn). 



Tab. — öfre delen af vexten efter naturen. — a. 

 blomkronan skild frän — b. blomtodret, hvari pistillen 

 cfvarsitter. — c. ett moget fröhus. — d. ett sådant tvert 

 fliskurit för att visa de inre 3 rummen. • — e. ett frö. —• 

 f. elt dylikt större gjordt. 



