013. 

 ROSA VILLOSA. 



utgöra hvaqe belt, äro merendels 7, aHAnga, det nederste 

 paret till storleken mindre, än trubbiga, än livnssa , på beg- 

 ge sidor bt^kJädda med ett sammelslikt ludd som på den 

 nndia är klibbiot af de pä nerverna spridda, fast knappt 

 synMga, körtlar. I brädden äio de dubbelt sägtdndade 

 och hvarje tand ännu finare sågfldy livilka serraturer bära 

 alla en liien klibbi» rödbrun körtel. Dessa silkäri sprida 

 en icke oangenäm lukt, niärkbnr då bladen handteras. De 

 gfimensamme bladstjclkarne rned deras breda stipler vid 

 isåsen äro älVen ludne, med körtlar. Blomstjelkarne, som 

 utskjuta en eller par i toppen af grenarne från bladvec- 

 ken, äro enblummige, korta och sträfliåiige på ytan, och 

 lika så beskafiadt är det från början klotrunda frukiäm- 

 net och de ofta pennedelte Blomlodersflikarne. Kronbla- 

 den lia vanliot rosenfärg utan särdeles lukt. I slutet af 

 Juni står busken i full blomma, och Nyponen mogna i bör- 

 jan af St-pteuiber, alldeles runda, glänsande, besatta med 

 fina, syilika fastän böjliga tasgar, med en körtelknapp på 

 ändan. Frukten är först höoröd, blir omsider mörkare, 

 likväl stundom på den enfl sidan gulaktig, utmärkt saftig 

 och öfverträffar alla andra Rosnrtfrs i siorlek, nära Ka- 

 stanie nötters, särdeles om Bnsken med sorgfälligbet odlas. 



For fpenskap och uyita af dennn frukt hänvisa vi illl löregäendi^ iV:o 

 29. Alen ileiiiia är s:i mycket bätlre lör sn saftif^her och stoi;ek, hyarj- 

 geiiom den vnniit företräde i Ty'ka köken. Den iiiläwi;e<i jch kokas mej' 

 »ocker eller lianing, och anviindes till sop;;or, nios, tärtfw, m. m. Och 

 för a!t ölvervinna det fedsamma som fM]kten<! sträFva e)!er tap^'iga hud' 

 medlör, brukar man att, rill tidens vinnande, samla Nyfionen tåI in')f(na, 

 men innan de mjiiknat, och skaka dem i en gruF sä. k hvari^'enonv 

 taggarne afnötas oclj frukten biir siat. Den klyfves sedan med' 

 Iin;f och å ömse andar n.igot rffskäres, hvarefter kärnorna uttagas. Så put- 

 «ad , toikss den sluiigen i solen eller i en aFsTa!n;id "g", och förvaras' 

 lill bruk. Kärn jrua elier fröna at denna eller vinliga Nypon, hvilka Irån- 

 ikilj.is och bortkastas , äro icke heller utan liushållsnytta. Schirach om- 

 talar ett försök dermed att, sedan de blifvit torkade och dun^t frånsik- 

 tadt, mata de7n t^Il mjöl som Gck lika utseende som det af hvele, ocli" 

 Ijente b.ide til' viilling ich gröt så väl med som utan mfölk. Man h.ir dessutonr 

 fuanit del dugligt till bröd, kakor, skornor , m. m. Nägon bismak äger 

 dock detta mjöl, men det är icke oangenämt och sväller dessutom mycket. 



Busken odias lätt i allt slags jordmän, utom der mycken fuktighet fin- 

 nes. Den ger också frodiga rof^koii , hvarmedclst fortplantningen lättas, 

 dä dessa sent om hösten uppgräfvas och ord-ntligea omplantoras. Emed- 

 lertid gro älven fröna utan svårighet, fastän de hgga ibland ett eller an- 

 nat år. Detta förökande är också nödigt, emedan busken försämras efter 

 10 — 12 år. Man kan deijemte genom okulering på vanligt Törne for- 

 mera detta slag, älven som flere andra .nrter, i syunerher de skönare ocl» 

 för sina blommor s.t mycket värderade Törn- och Provinsrosor. 



Redan de gamla voro intagne lör lörnrosen. — Oskuldens, glädjen» 

 cch kärlekens sinnebild , och anblw-ken deraf skapade i Poetens själ de 

 tkönaste tankar. j4riakreon , Catultus i forntiden, och de bästa diktare 

 bos alla nntioner, en yérioit, d' Kreilla , CamO(-'ns, yiddison, Voltaira 

 och Klopstock — hafva i »köna toner besungit den. 



Tab. — Ku blommande qvist efter lefvande ex.* en del o.i kanten pa 

 ett blad större gjord — a. lilomfodret rned fruktämnet vid sin. »tjelk, — • 

 b. i''ruk(»a mogen. — c, £lu fiö nugoi förstorade 



