5i5. 

 SCROPHULARIA nodosa. 



Knöhg Flenört. Thors nässla. På F. Leiha-ruohn. 

 Syylen — jiiuri^ 



Örtstammen är 4^cantig. Bladen hjertllka, Iivas- 

 sa och med 3 Iinfyudnerver från basen. Blom' 

 vippan som sitter i toppen , består af mot 

 hvarandra utstående adelta Blonistjelkar. 



Linn. Fl. Su. p. 218. CL 14- Didtnamia. Angiosp. Lilj. Sr. Fl. & 

 £61. K.1. ir. TvÅTÄiDiGE. M(«d täckta frön. Råts. Fl. oecoii. s. 66S. 

 Slefogt. Diss. de Scrophularia. Jena 1720. Murr. App. Med. 2. p, iSj. 

 Fharin. Scrophulariae Radix, Folia. 



K, 



-arakteren af detta slägte som hör till den naturliga 

 flocken med maskerade blovmior , beslår i eltSdeJt blom- 

 foder, en nästan helrund och upp- och nedvänd blomkro- 

 fia och en tvårummig irökapsel. Af detta iörhållande äro 

 ifven blommorna hos den linöliga tlenörten som allmänt 

 tiog förekommer på bördigare och något fuktiga ställen 

 jemle husen på landet och bredvid vägarne, också i grann- 

 skapet af bäckar ibland buskarne. Roten är mångårig och 

 hopsatt af flera sammanvexta och inuti hvita knölar af o- 

 lika storlek. Den foröker sig ofvan jorden vid sidorna, då 

 de i början midt uti uppvexte örtstjelkar försvinna och an- 

 dra uppskjuta rundt omkring, hvilka inom denna krets 

 lemna skugga och fristad åt smärre djur, amfibier, äfveil 

 fåglar att der kläcka sin afföda. Örtstjelkarne, ärligen 

 uppvexande, bli ofta mer än alns höge; de äro fyrkanti- 

 ge med än hvassa än trubbiga hörn och merendels odelte, 

 släta och besatte med itjelkade, hjerilika, hvassa och släta 

 blad som sitta korsvis emot i^yarandra. De äro ned vid 

 basen ända till de ä ovn^e sidor löpande nerver utskumo 

 liksom på Kardborr- örten ( N. 65) och den storbladiga 

 Hästhofsörten (N. 224), och utmärkas af tre greniga huf- 

 Yudnerver, samt den ojemt sågade brädden. I Juli blom- 

 mar vexten med en upprat vippa i toppen, hvars grenar 

 stå hvar emot sin make, m^n korsvis, och dela sig flera 

 gånger i tu. Blomkronan utanpå grönaktig och inuti 

 mörkröd, är klotformig i bottnen och nästan vidare än vid 

 »ynningen, hvarest brämet är 5-delt eller bestående af 

 två läppar, af hvilka den öfre hos detta slägte vetter ned- 



