3i7« 

 ARTEMISIA RUPESTRis. 



Berg - M v i, ö r r. 



Örtstjelhen är nedlill kull-liggande, upptill rak; 

 och Bladen pennedelta med smala jemnbra- 

 da flnhåriga småblad. Blommorna äro sfjel- 

 kade, klotrunda och lutande, och Blomjästet 

 hårigt. 



Linn. Fl. Sa, p. a85- Ct. ig- SyncenssiA. Pol. superfl. E/usd, 

 Gottl. Resa. s. 285. Lil/. Sv. fl. «. 355. Kl. i5. Svågrar. Olika raäsg- 

 gift. ]IIurr. App. Med. 1. p. N. 9. Pliarm. Geaipi A Ib i Herb«. 



Onarare for att skänka dea örtkunnige nöje vid anblic- 

 ken af en bland de sällsammaste Svenska vexter, än att gö- 

 ra det egentligen åt Läkaren och Landthushållaren , lem- 

 na vi Berg- malörnen detta rum. Det må icke heller anses 

 ©billigt, då den är en ibland de få vexter som torde en- 

 samt tillhöra Sverige. Den vexer på de torraste ställen aE 

 fitora Carlson jemte Gottland, äfven som vid Slite • hamn 

 på sjelfva ön. Också den nakna Allvardens stora kalkliisa 

 på Öland hyser den. Större och mindre torfvor vexa till- 

 sammans, ehuru lika platta med jorden; småningom blifvÄ 

 stjelkarne längre men nediiggande, tills blomningstiden, då 

 den öfre delen blir rak och upprätt. De äro alldeles 

 trinda och bli nära roten liksom träaktige , rödbruna, 

 ibland betäckte med cit fint skinande ludd, och en mycken-» 

 het blad utan skaft, spridda pu stjelkarne, pennedelta 

 knappt tumslånga samt småbladen merendels odella (sällan 

 2klufna), jemnbreda och hvassa i ändan; ofvanpå gröna oclt 

 inunder finhåriga. Blommorna framkomma i toppen från 

 de ännu enklare bladens veck och formera aniingtn eft 

 enkel klase, eller grenar denne sig i flere liksom i en 

 större sammansatt, ehuru mycket glest, med säi-skilt kort 

 blomstjelk för hvart blomhufvud, som är lutande ntdåt. 

 och nästan klotrundt, och större än på någon annan in- 

 ländsk Malörts- art. Det gemensamma blomfodret är lik- 

 som dubbelt: det yttre består af 7 — 9 något längre, jemn- 

 breda och horisontela blad (fol. Horalii^ J^iliä.); det inra 

 lika utbredt, af flera hinnaktiga, blekare fjäll, bruna odä. 

 håriga i kanten. Diskblonistren, gula till färgen, äro 3o — • 

 /^o , tvåköniga, med trattforniig lastan kort j)ip och fcm- 

 klufvit bräm. Uoabiomstren af samma iåig sitta dcretnofi 



