^:o 3 1 9* 

 LONICERA Xylosteum. 



Allmän Benvfd. Try. Tryg. Hårdved. 

 På F. hiiiisamn. 



Bushvext meå eggmnda, helbräddade och nå- 

 got ludna bbd. På hvart hlomskajr, sitta Q. 

 blommor, men Bären äro åtskilda. 



Linn. Fl Su. p. 68. Cl. 5. Pe«tandria monog. — Liljehl. Sv. t. 

 I. 95. kl. 5. Fe MM ANN. enciv. - Retz. fl. oec. s. 425- 



I andra delen af detta verk (N:o 140) foreställes en pryd- 

 lio art al detta slägte. hvilket in«n fö.modat Imra till d.n 

 o?dninPen som benämnes vexter med samrransittande blom- 

 mor (Pl. ag^regat.^), men utgör snarare tillhopa med flera 

 {Linn*a, Vibu.num, Cornus , Sambucus , etc.) en eg' n et- 

 ter Jussiens klarare begrepp om vexternas natitrhga skylci. 

 skåp, och han k.Uat Caprifolier. Den allmUnna henve-^ 

 den, som trilves i lundar och skogbevexta ang.r både 1 

 Rikets norra och södra Provinser, är deremot alldeles icke 

 lysande. Det är en buske som blir knappt manshög da 

 hnn vexer vild, och är utan taggar. Bladen äro höggrona 

 pä den öfra sidan, men blekare på den undra, der de 1 

 synnerhet äro betäckta med ett Rnt ludd. Blommorna 

 framkomma i Juni, sittande alllid 2 tillsammans vid andan 

 af de korta blomstjelkarne, och utgöras af ett litet 5 tan- 

 dfidt blomfoder och en trattlik hvitgul blomkrona liksom 

 gppande af det zklufna brämet. Efter bion. ningen ulvexeff 

 det under blommorna varande fruktämnet till 2 klotrunda 

 bär tält förenade, men icke hopvexia, hvilka mognade 

 bli röda, märkte of vantill af erret efter blomfodret, och 

 inom a rum hysa några frön. 



Trä-ämnet är ett ibland de hårdaste eller segaste af 

 våra inhemska, mycket hvitt, och kan användas till tänder 

 i väfskedar, harfpinnar, laddstockar, äfven som de räta 

 Hiellanstycken af rotskotten till pipskaft, m. m. 



Busken passar mycket väl till lefvande häckar på tor- 

 rare ställen, der den lätt planteras genom rottelningar. 

 Fåglar fortplanta den också genom de förtärda bären som 

 de åter utså. 1 plantager är busken icke besvärlig, emedan 

 roten icke kryper^, och han tål dessutom att skäras ock 

 klippas. 



