324 



LemNA MIN0R,GIBBA, POLYRRIIIZAjTRrSUI.CA. 

 ken de, i början färre, uppsimma den tiden om våren när 

 Svalorna ankomma, och sänka sig åter tili bott<>n vid de- 

 ras bortgång om hösten. Då blomningstiden infaller 5— i 

 Vt ekor midt på sommaren, framtränger älv en blomman j 

 ehuru liten, frän bladets kant , och beslår af ett enbiadigt , 

 samjtiantryckt och på sidan öppnadt blomfoder, utiin blom- 

 krona, men med tvä ståndare som bära tvillingsknappar. 

 Innom samma blomma, eller i en annan för sig sjelf, fin- 

 nes pistillen med kort stift och trubbigt märke. Frukten 

 blir en enrummig kapsel med ett par Irön. Äfven träffas 

 hanblommor utan fullkomlig' pistill. Denna saima uppj^ilt 

 om Iröredningen tjenar, att ingen må irrle(l«s af vissa lör- 

 lattares utsaga, att Lemnerne saknade den. Valisneri och 

 Mickeli kände blommorna för loo år sedan, och de und- 

 gå icke skarpsynta ögon om de sökas den rätta årstiden. 

 Lemnerne äro , genom anförda specifika kännetecken, 

 väl skilda hån hvarandra. Den Ulla och deniiiä'!g[rä<{i^(i. 

 inunder purpurröda, äro allmännast och sakens sällan i 

 något stillastående vatten, graf eller dam. Den /^upiga, o- 

 rätt ansedd af några såsom alart af den första, är besyn- 

 nerlig lör bladens hallklotrunda undre sida, som tiil a. ti- 

 na lorm utvidgas genom de större, icke med Iclt, uian 

 med vatten fyllda bläsor mellan bhidets skifvor. Denna är 

 något sällsammare, äfven som den kori',ladic:a , s^m icke 

 flyter på vattnet, utan under dess yta, utom de spädare 

 bladen som uppsimma vid blomningen. Denna arten, olik 

 de andra, utskjuter en flera gånger zdelt stam , liksom In- 

 diska likontisteln (Opuntia), Uied korsvis sittande blad, mer 

 iansettlika, upptill iinsågade, tunnare, genomskinliga och 

 afsmalna mot basen till ett slags stjelk som utgår irån si- 

 dan, basen eller medlersta Åei^ix af det undra bladet. 

 Torkad, lifvas den åter af väta som mossorna. Blouimor 

 äro ock sedde på denna. 



Nyttan af Lemnerne torde vara betjdlip i naturens hiisliällninfr. Tal- 

 rikast synas tle i de vatten der inllammabel liilt fiäii gyttja och föiiuttnade 

 ämnen i bottea mest af.söndras, de insupa den- och ge äter syre ilran sg 

 med ölre ytan. Under deras skyggd gömma sig insektlarver och vallen- 

 kräk, Och ge näring ät polyper, grodun(',ar och snäckor. För ankor äro 

 de dock den begärligaste maten, äfven för höns och svin om den mfd 

 kli uppblandas. 



Sum läkemedel ha Lemnerne nu icke något förtroende. Man trodde 

 Jikväl lordonr att de botade hufvudvärk utvertes p.åiagde, fördeldde liet.i 

 svullnader, lisade blinda värkande lieinorroider , skingrade utlupen blod, 

 l>otade bräckskador på baru, att förbigå andia uppgifterom invcitesbiuk 

 af särskilta tilliedningai-. 



Tab. — Fig. I. Letnna minor. 1. Vexten i nat. storlek. — a. en blom- 

 ma. — b. sedd bak] n. — a. ett enda blad förstoradt, blommande med 

 en hane synlig. — 3. blomlodret med en liane uppkommen, den andra 

 /yser igenom. — 4. en hermalr. blomma med borit.igir blomfoder. — 5. 

 öfra delen af ståndaren med knappen öppnsd som fäller frömjölet. 



II. Lemna gibba. i. i nat, storlek. — a. en liten, ung. — 2. ett par 

 blommande, förstorade. — 5. hermalr. — 4. en bördig pistill. — 5- liO" 

 huset , genomskinligt. — 6. pä tveren öppnadt, då fröna synas. 



ILI. Lemna polyrrhiza. i. vexten i nat. siorlek. — a. sedd bakpå. — 

 2. .sedd inunder, förstoiad. — 3. en af utriculi vid rotändarne. 



IV. Lemna trisulca. 1. i nat. stoilek. — 2. några blad, sammanyexta* 

 förstorade. 



