k:o 327. 

 CENTAUREA Scabiosa. 



iVÄDDKLiNT. Jernrot. Jernilrt. SlorJiufvud, Knoppgräs. 

 Hårkullor. 



BJcideu äro parbladigt inskurna (pinnatifida) med 

 lansettlika flikar. Blomjudi et har härbradda- 

 de fjäll. 



liinn. F!. Su. p. 500. Cl. 19 Syngenesia. Pol. frusiranea. — Gonl, 

 res. s. 9.99. — Liljebl. Sv. Fl. s. S/B. kl. i5- Svagrar. Olika. Svåfjerlag. 

 — E.ecz. Fl. oec. s. iS/. — Lkon. Dikt. 4. s. 529. 



D, 



'ea lysande blåklinten har redan prydt en föregående 

 nutnnter (52). L.ika sl.igl märke , neml, ett blomföslo med 

 tflgellika hår och tral slika strålblomster med olikfortr.ioa 

 flikar siimt pistiller utan riiäiken . tiJlkommtrr älven I^/iild- 

 klinteJi, en icke sällsam art på hårda och magra än^ar 

 och åkerrenar. Men dennas rot är icke annuel utan fler- 

 årig, löper ganska djupt ned, och är lika sä väl känd som 

 halad för sin seghet af jordbrukaren. På den greniga stjel- 

 ken, som blir ofta 6 qvarter hög, sitta de till hälften 

 penndclta bladen, liHigt gröna, på begge sidor linhåriga, 

 och deras lansettlika flikar stundom tandade. Blommorna, 

 ensamma i toppen af stjelkarne, öppna sig lörst några 

 veckor efter sommarsolståndet, större än blåklintens, och 

 skönt purpurröda, med långa strålblomster^ hvilkas flikar 

 äro smala och jemnbreda. Fröfästet, omfattadt af det håri- 

 ga blomfodret, mognar sent och bibehåller fröna qvar in 

 på vintern, försedda med ett olika långt och strält fjun. 



Väddklintcn är mera känd för sin odygd än för nå- 

 gon märklig nytta. Som den olra innästlar sig i åkrarna 

 på de ställen der den trifves, och rötterna äro ovanligt 

 sega, så gör den mycket hinder för plogen, hvaiföre skyf- 

 feln blir ofta nödvän^Iig till dess upprotande, alt lörtrkom. 

 ma ogräsets kringspridande i åkerjorden, soin röjer myc- 

 ken efteriåtenhet d<.r örten i mängd finnes. 



Fodervext är den egentligen icke, men alla de tama 

 gräsätande djuren, utom kon, förtära den; sjellva dr- qvar- 

 sittande fiöiiufvuden som uppsticka här och dQX öl ver den 

 djupa snöbädden, besökas flitigt af sparfvar och småfågel. 

 Uamhourney hac ibland sina lärglörsök med vexter funnit, 

 alt örten, då den torkas och kokas, ger en god gul färg 



