33o. 

 Equisetum iiydmale. 



sprida ett änna finare stoft som vidhänger deras utplaltadö 

 lindar. Hedwig ansåg dessa för ståndare, och den lilla 

 klotrunda kroppen för fruktämnet, som på detta sätt be- 

 fröades och erliöU groningskraft. Ehuru vi äro från åsynen 

 öfvertygade om dessa kroppars närvaro, väga vi icke ali' 

 deles lila pä verkligheten af det ändamål Hedwig sÖkt be- 

 visa. Men som man förgäfves hittills sökt andra parnings- 

 delar, så må de anförda tills vidare aerföre hållas. 



Skurfräken veser icke sällsamt på magra sumpiga 

 skogstrakter och i de der belägna kärr. Till foder är det 

 icke så passande som Mera andra slag af samma slägte, 

 Eraedlertid påstås att hästar skola må väl deraf. För kor 

 anses det mycket elaki, och säges allmänt att de derat" 

 fälla tänderna. Visst är att de släppa del ofta ur munnen 

 om nöden tvingar dein att iorsöka tn så kärf föda. Får 

 kunna icke fördrsga densamma, och kanske är det i deras 

 Batur, helst uppgifter icke saknas, att missjall skall deri- 

 genom hos dem åstadkommas. Svin /innas deremot mindre 

 grannlaga, då de vid deras bökande på ställen der fräkeU 

 vexer, räkna dess rötter äfven bland sina födämnen. 



Allmännaste bruket af ökuriräken eller vSkäftgräset go- 

 xa flera slags faandtverkare, som använda det till slätsknr. 

 ning och poiering af särskilta ämnen. De fina krusade 

 tverstrimmorna eller skarpa knagglorna längs efter ränder- 

 na, likna den finastt* fil, hvarmtd hårda tradsorter, horn', 

 ben och äfven metaller, genom gnidning, vinna en önskad 

 siäthet och j?mn yta. 



Tab. — ett mindre stånd i nat. storlek. — a. en del 

 af stammen csfskuren, mycket förstorad, för att visa dess 

 knaggliga strimmor. — b. ett ax, förstoradt. — c. en af frö- 

 redningssköidarne. — d. densamma, sedd inunder, med 

 de öppnade rummen. — e. fröna, i nat. storlek. — f. etfi 

 sådant moget med strängarne. — g. ett par så kallade 

 ståndare, skillde frSn fröet; de tegge sednare sedda un» 

 der högsta förstoring. 



