352. 



HUMULUS LuPULtJS. 



na begfigrtfls, men i smaken^ behåller dock Humlen före- 

 trädet. Dcsi egenskap alt åhen betydligt niotslå drickttts 

 lalienliet alt j^sa och surna, kan icke bestridas, cc!i derlör 

 fuimlas dricka starkare sommartiden. Humlens bcståricisde- 

 lar äro i synnerhet en eterisk olja som innthaller det avouia- 

 tiska, och elt beskt sammandragrtnde Snine (Galläplesyral. 



Humlegårdars anliiggande lörtj.-nar allmän åtanka , då 

 betydande summor åi I. gå ur Riket iör den utrikes odlade, 

 och erfarenlieten intygur möjlighet att alla den hemma^ 

 Mer än ett århundrade s^^dan, sågos också långt flere säda- 

 ne pLmtnger än nu lör liden, då de derjemte olta van- 

 skötas. Före K. Gustaf 1 tid iunnos inga i Sverige, men 

 Iicin befalhe och bdordrade dem, sedan Liibeckarne vexla- 

 de en mark hundci mot en tunna malt, och }j af allt jer- 

 net gick ut lör Humle. 



En riktig skötsel beror på rätta urvalet af platsen, 

 jordmånen, gödningsämnet, godheten af sättrötterne, de- 

 rcs planttiing, vattnande, störarnes tillräckliga längd, rox- 

 nanies anbindande, de öfverflödiga jökarnus afskärande, 

 kupornas och planlagens renhållande, biädningen, skör- 

 den al Huml' klipporna och deras be?arande. Som rum- 

 iTiet icke tillåter att afhandla dessa omständigheter sär- 

 skilt, få vi hänvisa till de underrättelser som redan af 

 Stridsberg och No Ron nflycht, och sednast af Herr 

 Prof. Retzius med mycken noggrannhet äro samlade ocll 

 ntgifne. Det må endjst nämnas, att till vinnande af god 

 hunde, densamma bör icke skördas för bittida eller för 

 sent. Ännu omogen ger han drickat en vidrig smak, och 

 öivermogen, förloras de väsendtligaste delarne, fröna, och 

 det klibbiga stoftet emellan koppornas fjäll ; hvarför plock- 

 ningstiden bör noga afpassas. 



1 medicinskt afseende äger humlen en fördelande 

 kraft, blandad med blommor eller kryddor af lika egen- 

 skap. En mindre vänlig åverkan på nerverne har man 

 dock funnit af humle i ölveillöd brukad vid brygden af 

 öl; och det anses vanligen farligt att sofva på ställen der 

 liuinie torkas och bevaras. Såsom ett husmedel mot för- 

 stoppningar brukas fröna i Vestorgötlnnd {Linn. Vestg. r. 

 s. 20o). lloten , bitter och något kryddaktig, har blilVii re- 

 kommenderad till nyttjande liksom vSarsaparillen. Rotskot- 

 ten eller broddarna använde i köket som de af Sparris, 

 berömmas för deras stenlTisande och urindrifvande kraft, 

 hvarlör man föreslagit så väl ett jjå dem flestilleradt vatten 

 som kokadl extrakt,' och äfvon dekokt på sjcliva Humlen, 

 livilket tillika prisas som maskmedel i nedanct brukadt. 



numlerervorna , atblädade och siyikade, kiiiiiia rötas ocli lieieilas till 

 tapor, rjpiilit;;! till rep och grolVa vätvar, sr.irksie iin lie af h;tm|);i. Ert 

 gf d Imshaliare bor ic!i« bortkasta dem. Till bränsle duga de åtminstone 

 alllid, äfveii vid tegclugnar : och bladen ätas b.ule al' kur och lar, sä väl 

 gröna som (oikade. 



Tab. (5. föreställer en blommande hanrfTva. — + en del al' hon- 

 »tändot etter nariiren. — a, en hanbloimiia. — b. h-inknaitpon ined stränjj. 

 — c. a i.isliller iaoin Ijället (lörstor.) — d. eu humlekoppa i nal. stod. 



