558. 



8AP0NARIA OFFICIXALIS. 



bifld aro hela och klorne af ansenlig längd i följe af det 

 långa pipiga blomfodret , som efter blomningen omgifver 

 en atlång kapsel med många frön. Blommorna bli i ietaro 

 jordmån dubbla. 



Namnet Sapnnaria härleder sig från rofens ell. bladens 

 egenskap , att ett afkokpu dem , medtlst vispning, gerenfragga 

 eil. lodder som efter såpa, och kan liksom denna till flera lika 

 flndamål begagnas. Åtskilliga andra vexter visa samma fe- 

 nomen, såiom roten af Gypsophila Struihium i 6panien, 

 kärnorna af Såpträdet i Vestindien, och nfven blommorna 

 flf Student-neglikor (Lychnis Chalcedonica) , m. fl. Tug- 

 gade göra de saliven lika fraggig. Bladen af Såpneglikan 

 visa delta mer än roten af dt-nsamma, hvarföre i länder 

 der munkar gifvas, man har sett dessa, för besparing, bru- 

 ka bladen till tvätt af kläder, som derigenom temligen re- 

 nas, flott- och oljefläckar uttagas utan färgens förlust. De 

 efter loppor försvinna således icke. Syror och alkalier min- 

 ska icke dess kraft, men väl om vinsten tillägges. Det är 

 således ett slags vegetabilisk såpa, hvars egenskap ej för- 

 störes af syror, som det sker hos de alkaliska såpslagen. 

 Roten har ingen lukt, men en sötaktig, litet i beskt stö- 

 tande smak, och tillika något klibbig. Ett starkare afkok 

 och extraktet på roten lenmar älven en känsla af något 

 sknrpt på tungan. I Medicinen har man sedan längre tid 

 tillbaka berömt roten i pulver, såsom förträffligt medel i 

 Ven. sjuka och för ledvärk af samma orsak. Guiidels' 

 heimer och Sta/tl gåfvo den i sednare tider ett så högt 

 loford, att de trodde den tällande med Sarsapfirillen. Vår 

 Dergiiis bestyrkte älven rotens användande med tördel i gikt 

 och under merkurialkurer , hvarjemte han yttrar sig, att in gen 

 tjenllgare dryck än den på Såpörtsroten tillagade kunde 

 rekommenderas. Bruket af sjtllva örten ensam utan sam- 

 band med qvicksilfver, har till och med ägt stundom myc- 

 ket förtroende, neml. i form af dekokt från ett par näfvar 

 flf den gröna örten och några russin till 5 stop vatten, 

 som dagligen under 3 — 4 veckors tid blifvit utdrucken. 

 Genom en ökad utdunstning påstås den i synnerhet då 

 visa sin goda verkan, Bof^rhaane prisade också vexten såsom 

 förmånlig för gulsot och förstoppning i inellvorna. 



Orten ätes grön sa väl af hästar som boskap. 



Tab. — (jfre delen af vexten blommande, efter nat. 

 tecknad. — a. lllt kronblad. — b. Ett på sidan öppnadt 

 blomloder, med ståndare ocii pistiller. — c. Pistilierne. — 

 d. Eit af de undra bladen, allt i nat. storlek. 



