54i. 

 CONVOLVOLUS arvensis. 



A K r- R v I N D A. fjärtar rn ar. Jiinpjnisärhar. Drabinda* 

 Snarbindel. Få F. Peldokello. 



Bladen äro pilJika med utstående hvassa hörn 

 (flikar); BlomskaJLen enblommii^a, 



Linn. Fl. Su. p. 64. Cl. 5. Pentandr. moiiogyn. — Liljebl. Sv. Fl. 

 s. 52. kl. 5. Fem.männing eaijviiiu. — Recz. Fl. oetoii. s. 184. — Oecoii. 

 Diet. 4. — Sv. Lagbok. Byggu. B^Ik. vi 11. 29. 



■I J vt är märkvärdigt huru naturen i somliga vextslägter 

 liksom sammanhopat likheter genom ioo:tals witer, livilka 

 antingen sauuiige tillhörande för dem egna lultstreck , eller 

 och spridda under de mest åtskilda, gen.ist ge deras nama 

 och egenskaper tiilkänni. 8å möter man Proiéer och Ljung- 

 ailcr i Södra Afrika; Melastonierne mellan vändkretsarne ; 

 Mei.dcuker pä Nya Holland; Saxifrager på IjHlarne öfver 

 hela jordytan; Pil- och Starrslä^tel mest i Norden, alt för- 

 bigå tfiliika andra exempel, af hviika vi blott nu tillrigga 

 d< i af I indorjia (Convolvoli), ett slägte, som fördeladt 

 åt de flesta trakter af Jordklotet genom sin, merendels 

 slingrande, örtstam, sin khicklika blomkronas fålliga bräm, 

 sitt iväkliifna märke och 2rummjga fröhus, vid första an- 

 bli' ken igenkännes. Bland de n.iturliga ordningarne hör 

 det till vexter ined hlocldika blommor ( Campanacea?). Af 

 de två arter som vår Flora äger, är Åkervindan en, sora 

 med sin krypande rot älven innästlar sig djupt under jord- 

 ytan, och elvan densaiitma uppsänder slingrande och hör- 

 niga örtsrjeikar, besatte med alterner.inde, ."ifiånga , glatta 

 bl«d, vid basen pillika, med hvassa och stundom tvåtan- 

 dade flikar. Blommorna utkomma från bladvecken, pä 

 sijelkar längre än bladen, enblommiga , med tvtnne pä 

 dem sittande små blomrjall, Biommorna, täckt liHärgade, 

 slimJom hviiare ([iå h-ij^ird alltid rödare), öppna deras 

 fållade tuniibreda brätn , helst i solskiaet, liksom ömtålioa 

 för niinst.i fuktighet , oth xh\^ si^ genom en egen söt lukt. 

 De visa sig mjdt på sommaren, och irOkapseln af ett pep- 

 parkorns sioiltk, omgifvit länge af blomfodret, har två rum 

 med I — 2 iiö i hvardtra. 



Så rnycket den blomm.inde ^' kervindan må fägna o- 

 £5t, så liLfct btha^ i^L intryck lemaar vexten funnen på 



