342. 



SPARGA.NIUM SlMPLEX. 



skiftvis fastade. Hanarnes äro alltid talrikare och lysa gula 

 af deras knappar. Honornas blomlmfvud finnas deremot 

 färre och det nedersta sitter geraenligen på en kort sijelk. 

 Pistillens märke vanligtvis smalt och spetsigt, som en på 

 stiftets sida löpande rand, förekommer någon gång dub* 

 belt. Begges blomfoder äro grönaktiga, icke mörka. Hos 

 honan är det stundom fyrbladigt. Frukten som sitter lik- 

 som blomman tillhopa på ett rundt fäste, (receptaculum), 

 anses för ett slags stenfrukt (drnpa), är torr, kantig, hvass 

 åt ändarne och innesluter en hård; kantig, enrummig nöt? 

 med ett enda aflångt frö. 



Detta egna froredningssätt har gjort den gifna be- 

 skrifningen mer nödvändig än kanske örten i ekonomiske 

 hänseende förtjenar. Den är icke sällsam och blommar på 

 ofvananförda ställen i Juli och Aug. Boskapen tyckes icko 

 mycket älska den, alldeles icke får eller getter, men hä- 

 star hålla den temligen till goda, äfven som svinen. Huru- 

 vida den såsom foder kan vara skadlig, som på något ställe 

 föregifves, kunna vi ej afgöra; kanske är den sådan i sitt 

 färska lynne, från vattenkrä!: som ofta derpå hålla sig; men 

 det är ganska rimligt att af vaiten-foderslagen densamma 

 såsom bergad måste vara både ätligare och mer födaade 

 an Starrgräsen. 



Tab. * * Vexten med han- och honblommor efter nat; 



— a. En hanblomma. — b. En honblomma. — c. Öfra de» 

 len af en pistill med dubbelt märke. — d. Frukten. — e. 

 Nöten, tvert afskuren. — f. Fröet, alla mycket förstorade. 



— g. En del af ett blad afskurit midtpå. 



