345. 

 LYSIMACHIA vulgaris. 



AllmXn Ltsing. Gullspira. Fidesräs. VI ^. Mat ar a. 



Örtstjelkefi är rak, med blomruska i toppen. 

 Blomkronans flikar eggiuriiia. 



Linn. F!. Su. p. 6«. Cl. 5- Pentandr. monoe;yn. — Liljehl. Sv. Fl. 

 S. 88. K.1. 5. Femmänning. en-^vinu. - Ketz. FJ. (»con. s. 452. 



VJTenom bcski ilningen på JJiP.rarfi' en (n:o I25) är ett 

 närslägtadt vextsl.g redan framgifvit , liksom Lysingens, 

 af lika klass och naturliga ordning: Vexter med hjidliha 

 blommor (pL rotacea), hviika Jussieu uppställt bland de 

 första af sina Lysimachies. Lysingslcägtet har i allmänhet 

 en platt hjuJiik blomkrona med 5-delt bräm och en klot- 

 formig frökapsel, som mogen delar sig i lo valvler. Dt-nna 

 allmänna art, fÖrljenar det namnet såsom icke sällsam, 

 i synnerhet på kärrängar i skygd af buskarna. Roten är 

 flerårig och mycket krypande, hvnrföre ' ofta flere övtstjel- 

 kar från samma siånd uppkomma, och dessa helt raka 

 mer än alnshöga och besatta med n.ånga blad, än mot- 

 siuande, än 3-4 i krans, till formen bredt lansetilika, mot 

 kanterna något bägiga, mest släta på ytan, men stundom 

 också inunder finludna. Blommorna formera en ruska i 

 toppen af stjelken medelst flera täta klasar. De bli guld- 

 gula till färgen och visa sig i Juli och Aug. Ståndrarne 

 äro tydligt förcnnde vid basen nästan som hos SamkuIIarne 

 och utan minsta hårighet. 1 frökapseln, som är enrnm- 

 mig, sitta fröna tillsammans på ett aflångt fäste, och uifslia 

 när frukten öppnar sig ofvantill i io smala delar eil, skal. 



Vexten har just ingen utmärkt fÖiljenst. Sjelfva ört- 

 ståndet ätes stundom, då det ännu är ungt, af kor och 

 getter; sälldn af hästar och får, för hviika sednare den 

 torde älven vara mindre g.'ignelig såsom kärrvext. Den 

 har emedlerlid ingen lukt eller mär|ibar smak. Mesta 

 nyttan torde kunna hämtas af densamma i färgvägen. Lin. 

 der har längesedan omtalat den ibland de gultfärgande. 



