353. 



Senecio vulgaris. 



pä mindre an 3 veckor. De så sig bt-ständigt och nya plan- 

 tor gro, lör att under nya 3 månader fullkomna deras 

 le/niJslopp. Niistan hela året om trJuTar man blommorna, 

 älV^-n i början af vintermånaderna, efter flera dagars tövä- 

 der, då vexten legat höljd «nder snön. Bo-örten synes ock- 

 så en af de mest iiärdade mot kölden, som den länge e- 

 motstår, äfven som narfgväset. Troligen nrp deras ymniga 

 frö, sorn i oupphörlig svit mogna och äfven finnas då års- 

 tidens stränghet hämmat växtkraften, ämnade till föda för 

 en del sparfvar, hvilka också på den bara marken icko 

 måtte sakna deras näringsämnen. Svågerklassens fjunbärau- 

 de frön äro i allmänhet utmärkt sn?akliga för fåglar i bu- 

 rar. Med nätthet utplocka de fröna och krossa skalen, för 

 att utvälja kärnan, fastän ofta ganska liten. För kanari- 

 läglar äro frötofsar af bo-örten särdeles behagliga. Kor, 

 getter och svin hålla gröna örten gerna till goda, men 

 hästen lemnar den, fåret äfven; kanske är den för dem 

 nog mycket saftig föda, möjligtvis också motbjudande. Light" 

 foot påslår att ett starkare afkok på örten verkar som kräkme- 

 del. Anmärkningsvärd är den mognande egpnskap som bå- 

 de hos oss i Helsingland, äfven som högst upp i Skottland 

 bland Högländarne, tillerkännas den färska vexten, \?>^å. 

 på spikbölder och andra bulnader. 



Dambonrriey erhöll ett slags fast färg at Ronce d'Artois 

 som han kallar den , genom längre tids kokning «f förut 

 beiadt ylle, i en stark soppa på boörien. 



Trtb. — Örten blommande i nat. storlek. — a. en 2- 

 könnd diskblomma. — b. en honl)lomma nära kanten. — • 

 c. Fröläsiut sedan fröna a£fallii; alla förstorade. 



