554. 



MELlCx\ KUTANS. 



Ber g- slok. 



Blomvippan är enkel och latande åt en sida 

 med hängande blommor. Blomjodrel omfattar 

 2:iie 2könade blommor med bara blomskal. 



J^inn. Fl, Sn. p. 26. Cl. 5. Tkiandk. monoj,'yii. — LUJeU. Sv. Fl. 

 S. 59. Kl. 3. T RE M AN :< I IS G. 2<ivinnad. 



MELICA UNIPLORA. 



Lu:nd-slok. 



Blomvippan är grenig med upprätta blommor. 

 Blomjoilrei hyser blott en bördig 2könad 

 bioiiima, som ägar bara blomskal. 



ö 

 Xi7/. S%' Fl. s. o^. — B.etz, Obs. bot. fasc. i. to. — Smith Fl. Br. i. 91- 



O 



11 en dfl grässlsg, aniingen for deras litenhet eller 

 iTiiridre frodiga natur att rota och tufva sig, icke egt^ntli- 

 gcn äro tjänliga för odling, bör kännedomen flf dem lik- 

 väl icke anses såsom ölverflödig, emedan de till större de- 

 len ijenii de gräsätande djuren till nytta. Så är det t. ex. 

 med de arter som hos oss finnas af Slokslägtet, skiljaktigt 

 genom ett zshalii^t blomj öder med \ — 7. hlommorsamt desS" 

 ntoin hLt riulhneJit nf en sådan n fin an eller tredje. De ofvan- 

 slående bfgge slagen äro invånare af skiiggrika ställen, dtls 

 bergsrtfvor dels skogslunddr, såsom den sistnämde, hvars 

 verk'ighet som särskilt art Prof. Retzhis först bevisat och 

 föl klarat. Den är sällsammare och mest gingse i våra 

 sydligare landskap. Begge likna hvarandra deri, att de haf- 

 va en något kiypande rot och en nppiätt bladig grässt^m, 

 lUmärkt med sträfva hörn, särdeles den första. Bladen äro 

 platta och sträfva i kanten, med en lån,^, utanpå sträf baljn. 

 BIomvip])an är på Berg-slohen citast h^lt enkel, men stun- 

 dom med en eller annan hårf;n 2— Sblommig gren, lutan- 

 de åt en sida äfven som biominorna. På Lund slohen är 

 derempt bionivippan rakare och grenig, med fina , upprätta 

 grenar och blommor, hvilkas blomfoderskal äro nästan Ii- 

 ka stora (Bergslokens trubbiga men Lund slokens Iivsssa i 

 spetsen), rödbruna elltr purpurlargade med hvii; hinnakiig 



