355. 



LONICERA CAERULEA. 



ha der deras lilla håningsgomme. Brämet är 5de]t, nästan 

 jemt, men nogare granskadt, Jiksom hos siagtfi , deladt i 

 öfre och nedre läppen, hvars flikar äro ovala och öpi,na, 

 med sirängarne och den odelta pistillen utom mynningen 

 af blomman som har en hvitgul färg. Sedan blommorna 

 aflallit, utvexer fruktämnet till ett aliängt bär, ibland af 

 en större ärts storlek, och högblå lärg med en hvitakiig 

 hinna öfverdragen, och innesluter i ett, vid mognaden, 

 saftigt, purpurrödt, syrligt inmäle, flere (6 — 8) ovala gul- 

 aktiga och släta frökorn, om h varandra liggande. I I rakt- 

 ämnet likväl, skönjer man tydligen % åtskilda rurr. , ett 

 för hvar blomma. På visst sätt synes det således sannolikt 

 alt 2:ne bär äro här liksom i ett förenade, men hvartill 

 den yttre formen icke ger anledning, om icke a blommors 

 närvaro })å hvart och ett af dem. 



Vi ha trott oss icke böra underlåta denna artens när- 

 mare beskrifning genom tillägg af åtskilligt, soxvi &{ Jacqiiin 

 och Pallas blifvit föibigått, mer likväl för buskens säll- 

 samhet hos oss, än för någon känd nytta. Fallus iror dock 

 att bärens saft, såsom stark purpurröd, skulle kunna som 

 färgämne bli brukbar. För öfrigt kan busken, såsom all- 

 deles icke öm för årstidernas o;. byten, bli ett tjenligt fo- 

 remål vid anläggningar af Engelska Trädgårdar. 



Xab. En af blommor och fruktämnen bördig gren 



i nat. storlek, efter en lefvande buske i Bergianska Trä- 

 gården. — a. en blomkrona öppnad längsefter. — b. bä- 

 ret. __ c. en afskuren äldre gren, med de i bladvtcken 

 utskjutande stiplerne. 



