VIII Tillägg. 



spottning med liosta. Fur en art sleinsjuka hos liästar (der 

 ausAvcilende VYurm), som merendeJs dödar dem, var den- 

 na vext länge ett arcanum, uppfunnit af Kejsar Carl V:s 

 hiistläkare, af hviiken Taherniemontanus lärt det och kal- 

 lar det löjtriffligt. Tahtrn<vviont. Hist. p, 5i8. 



JS'r. 3o6. MuK-RUTA. Kallas i Fontoppidans Norriges 

 Nat. Hist. 1. 2 11. r. i. Torhoe ell. Hcencspring, och säges 

 vara en art glFi Tör hästHr, emedan de, vid ätandet deraf, 

 uppblåsas som en trumma, men lijelpas medelst jnst och 

 stark ridning. Den skadar deremot allsicke kor, lår och 

 andra iiiislande. 



Nr. 007. Gftappkl. Tillredningen af V^erd de Ves- 

 sie ell. d(^ Nerpnin är följande: all bären stötas i sten- 

 niortel, livari de stå 8 f'«r och s.°dnn ntpr» sshs. Derelter 

 silas salten genom fUnell och inkokas i kopparkittel vid 

 sakta eld och omröri>nde till liånirigs konsistens, då alun i 

 pulver till slut tillsattes, och JärgmAssan omsider lagges i 

 mussleskal ell. i svinblåsor. Stile de train göres t)ck fif 

 samma bär, kokadf i vattfu med alun, hv.irefttr krita och 

 mergel tillblandas. Häraf formeras små rullar liil oljefärg. 



Stötta kokas också bären i vatten med tillsatt vinsten 

 elhT i kungsvatten upplöst tenn. Denna fiirg, som blir 

 skön pomeransgul, brukas till saffian. 



Nr. 3og. Trägårds Pol e mon. I Sibirien och påfle- 

 ra ställen i liyssland skall öitcn användas lör veneriska sår. 



Nr. 3i3. Äppi. e-Nyponbusxk. Af läsla nypon er- 

 hålles ett slaikt brännvin genom destilialion. Ginel. Fl. 

 Bad. 2. p. 4' '• 



Nr. 520. Back-timian. Hela vexten, stött nied öl, 

 ger, gennm ])ressning, en saft af mycken fördel för får, 

 besväiade med kringsjukan. Schreb. Sami. 2. p. 25. 



Nr. 327. VÄ DDK lin T. På Finska: Rauta-yriti. 



Nr. 328. Gul Ta lik t er. Räknades fordom ibland 

 de förnämsta sårläkande örter, och kallades lör den orsa- 

 ken lleiLhhitt, IVundkraiit, Älven fröna voro i rop för 

 fallandesjuka. 



Nr. 329. KÄRR- F.uFOt^B. Sent på liösien, när bla- 

 den bölja afislla, pryder vexten siti rum genom den hög- 

 röda lärg stjelkarne och toppen erhiiila. 



