II. 

 ANTHOXANTHUM odoratum. 



VÅRBRODO. — GulaX. 



Blomvippan axlik, eggrund eller afiangmed lan- 

 seltlika blomster på korta blomskaft. Blom- 

 honans skal trubbiga med agnborst. Två 

 StåndaT^e. 



Linn- Fl. Su. p. ir. Cl. 3. Diakdfta. «gyn. Liljell. Sv. Flora, s. 

 34. Klass. 3. Tremäuningaii. F,.afns Bibi. Fysik. Medic. o. Ekon. 17. 4« 

 s. 557. Retz. Fl. cec. s. 55- 



D. 



enna fSrsding af gräsens arter, lika allmän i hela Eu- 

 ropfl, som i norra delen af Asien, vittnar om full vår, då 

 den framskjuter sina ax, hvilka efter jordmånens be.'!kaf- 

 fenhet mer eller mindre förlängas. 



En lukt något lik Tonka-bönan är detta gräs egen. Ro. 

 ten äger den i högre grad, och nästan vidrig. Dt-t blom- 

 mande gräset är deremot mildare, och närmar sig till Me- 

 lilotens eller Myskmadrans. Det är Vårbr^dden som gör 

 liöet välhiktande då den dermed blandas, och angenämt 

 iör kreaturen, hvilka begärligt förtära den vexande för dess 

 sötaktiga smak. Det är derföre förmån att deraf äga ym- 

 nig tillgång på ängarna. Man har också föreslagit dess 

 särskilta kultur, så mycket lättare, som det vexer på höjder, 

 berg, på öppna ängen och älven pä sumpig.i ställen; men 

 tyckes bäst trifvas på en god, lagom torr och ej för hög- 

 Jändt jordmån. Då gräset, som har mångårig rot, bergås 

 lill frösamling, bör det skiljas frän andra gräs-slag, emedan 

 dess agnar häfta vid nästan allt hvad de vidröra. Ehuru 

 det ej är nödigt att för utsädets skull skilja agnarna från 

 fröen, hvilket sker med svårighet: så låter det sig dock 

 göra, om det tröskade fuktas lilet och sed«n gnuggfis emel- 

 lan händerna. Gräset bör slås tidigt, eljest vissnar det, 

 ocii röres sedan icke af boskapen. Till blandning i fårens 

 foder bör det i synnerhet utväljas. Lagd knippvis bland 

 kläder, tros malen derigenom kunna afhållas. Pulver af 

 de torkade rötterna blandadt till snus, halva somliga fun- 

 nit göra detsamma angenämare. Torra gräset, kokadt i 

 mjölk, och lagt på svulnader, lördeiar dem; äfvensom nå- 

 sar fyllde med gräset fint sönderskurit , samt Ijumme pålagde, 

 äro ett godt och lindrande medel vid ros svullnadtr på be- 

 nen [Grnei. Fl. Bad. 1. s. 59). 



a. axblomma. — b. kronskalen med sina agn. — c. pi- 

 stillen med sina ståndare. 



