i5. 

 FUMARIA rABACEA. 



LöKFDMARi. Akerruk. Cnllgräs, 



ÖrtMjelken är enkel, med ;2-5 derifrån utgåen- 

 de greniga bladskaft, ^/^r/^/i äro dubbelt tre- 

 delade; småbladen glatta, något trubbiga och 

 tre-flikiga. Blomskännarne långa som blom- 

 morna, hela och trubbiga. 



Sv. Bot. I. Uppl. N:o i5. Fumaria solida. — Linn. Fl. Su. p. 245. Cl. 

 17. DiADELPHiA 6aadr. Fan. balboin yar. — Liljehl Sv. Fl. s, 314. 

 Kl. 14. TvÅKULi-E, Fröhusbärande. Fuin.bulbosa. — Murr. App. Med. 2. 

 p. /iS-i. — Sepp isf Hops Fl Bat. lig. et descr. — Betz Fl. cec. S. 276. Fum. 

 fahdcea. — r/iarm, Suec. Arhiolochix fabacese Radix. 



I 



skogs-ängar, samt vid foten af buskbevexta berg, vexer 

 Lökluuiarien ocli blomnifir om våren på mängåria rot. v. 

 Linné anför, såsom flriföriinelringar a t sin Fum. hidbosa , 

 både denna och en annan stöire, som hos Botanisterna är 

 känd under namn af hiim. cava, för dess ihåliga rot; men 

 de torde likväl, enligt Hojjmans , C ur tis och Smiths mty g, 

 i egna arter böra åtskiljas, såsom ständigt bibehållande si- 

 na kannetecken, bland livilka de af biomskärmarna tagna , 

 i synnerhet utmäika sig. På denna äro desse hela, men 

 pä en annan art, som Herr Retzins kollar solida, och jyUl- 

 eiinow Halleri, och älven hos oss, fastän sällsammare fö- 

 rekommer, äro de inskurna eller deUa. Nyare Botanister 

 liafva skiljt dessa till slägtet från vår vcniiga Jordrök (Fu- 

 maria oöicinalis) under namn af Corydalis. Örtklassens 

 särskilta fröredningsdelar synas på figuren, som förestäl- 

 ler en genom förstoringsglas sedd blomma af Lökfumarien; 

 a. är pistillen eller honan, b. ständarne med sina knap- 

 par, c. Tingarne eller blommans sidblad, som här inneslu- 

 ta ståndarne jemte pistillen: d. Åolen eller nedra blombla- 

 det, 6. seglet eller öfra blombladet, L blomshärrri , g blont' 

 fodret, h. fröhus, i. fröet, som är svariglnn.sande. 



Det är roten, i S3'nneihet af p\im. cava, som före- 

 kommit på apteken; också är den merendels större änden 

 Jökformiga täta (Fum. solida), och kanske detförevald till 

 medicinskt bruk. Smaken är något besk och skarp; men 

 lukten är nästan ingen. Kraften meddelar sig åt sprit och 

 at vatten; ehuru det sednare lösningsmedlet tnger till sig 

 mindre af rotens skärpa. Man har rtkosnmenderat dess 

 användande i form af tinktur eller extrskr, emot maskar 

 och afstannade regler (menstrua): att rena sår och hämma 

 benröta, har man brukat roten pulveriserad i såret inströdd. 

 Till mjöl och bröd nyttja åiskilliga Ryska folkslag denna 

 rot. — Både Läkare och Fältskar-r föreskrifva nu mera, 

 högst sällan; Lökfuraarien emot sjukdomar eller sår. 



