i8. 



LEDUM PALUSTRE. 



Sqvattram. Getpors. Sqväha. Lummer. ■— Vild Ros^ 

 marin. På Finska ; Suonpursu. Suokanerva. 



Bladen smala, lansettlika, under brunludna. 

 Blomknippan i toppen af grenarna. Stån- 

 darne längre iin blomkronan. 



XiVin. Fl. Su p 135. CI.io.DecAndri A i:gyn. — L/Z/eJ/.Sv.Fl.s. i6a. 

 Kl. 7. TrEMÄNN. — il/M/T. App. Med. 2. p. 75'—Bergii Mat. Med. p. S5o. 

 Hetz, Fl. cec. s. 352. Linn. Uiss. de Ledo palustri. Ups. 1775, — Pharin. 

 Rosraariiii sylvestr. Herba. 



i^l ordens ode och kärrfulla marker få ett mindre rysligt 

 utseende, dä denna buske omkring raidsommaren, ofta 

 under skygden af barrträden, från tufvans sida uppskjuter 

 sina blonifuila grenar. Bladens form har jemte deras luk- 

 tande egenskap icke oförijent gifvit vexten det namn, livar- 

 under den på apteken bevaras. Om denna buske, som 

 kreaturen utom geten, allmänt skräda, sprider vårtiden en 

 icke obehaglig lukt, blir densamma under sommaren icke 

 endast alltför stark, utan gör äfven hufvudvärk. Denna 

 plåga, åtföljd icke sällan af ursinnighet, erforo förfäder- 

 ne, då de, i biist af hnmla, kryddade ölet med getporsen. 

 Säkrare användes den såsom hushålls- och läkmedel. Bo- 

 skap besvärad af chyra, befrias derifrän medelst tvättning 

 med en stark lag af färska qvistarna, för hvilka äfven de 

 envisa vägglössen fly, då qvistame läggas mellen sängkläder- 

 na. Målen säges kunna ödas på lika sätt. Ännu verksam- 

 mare skulle lörmodligen den tjär lika vidbrända oljan vara, 

 om ej dess lukt vure så ganska obehaglig. Dekokt på bla- 

 den har med förmån blifvii både in- och utvertes nyttjad 

 för svåra utslags sjukdon ar. För kikhosta, särdeles i dess 

 början, och rödsot har man icke utan skäl berömt samma 

 tillredning i förtning med kräkmedel, hvarmed äfven Un g- 

 rarne och de som bebo nejden af Karpatiska bergen före- 

 komma vådan af den hos dem gängse smittsamma hals-sju- 

 ka. Linné säger ait detta medel användt såsom gurgelvat- 

 ten och omslag af infusion på örten gagnat i strypsjukan 

 (angina stranguiatoria), som äfven är smittosam och epi- 

 demisk. Murr. Emot onda sår i hufvudet (Tinea Cap.) 

 och skabb gagnar 1 vattning med dekokten^ hyilken äfven 

 då bör tillika invertes brukas. 



