0.5. 



PHLEUM PRATENSE. 



Anokampk. Timoteigräs. Kampegräs. — Miuisrumpe. 



Rotterumpe. Kjempegräs, Engehjempe, Akerkjempe. 



På Finska: Pnndarpää-ruoho. 



Strået rakt. Axet långt, cylindriskt och hårigt. 



Linn. Fl. Su. p- 19- C!. 3. Tn iand ni a agyn. — Lilj. Sv. Fl. s. 3a« 

 Kl. 3. Tremanningar aqvinn, — Bergii Tal om Svenska Angsköisehi* 

 1769. — R-etz. Fl. cec s. 499- — Rafns Bibi. 17. B. 4. h. 



J— 'etta gräs, snarlikt Ängknllen, skiljes lätt derifrån ge- 

 nom sina sträfhåriga ax, då de med /Ingrarne vidröras, 

 samt sina spetsade Blomfoderskal, af hvilka två förenade 

 bilda axets tvåspetsiga blommor. Ängkampen förekommer 

 ej mindre på ängarne än på åkerrenarne, och frodigast 

 der jordmånen ej är alltför torr. 



Det var i Norra Amerika som en lanrltbo , Tlmothy 

 Hanson, först började att odla detta gräs -slag. Det 

 vann ock snart förtroende i de flesta provinser, och 1763 

 blefvo de föi'sta frön deraf sända till England frän Virgi- 

 atiien. Man sådde det i början på -sänka ställen, men fann 

 innan kort, att det äfven icke vantrifdes på de torrare. 

 Ingen fodervext har någonsin fått ett större beröm. Di- 

 rektören Vlomgreii och Banko-Kommissarien Bergins visade 

 genom sådden af införskrilna frön, att samma gräs -slag 

 äfven var svensk inföding. 



Och verkligen af de gräsarter som blifvit ät fendtlins- 

 hållare rekommenderade, torde det, äfven som Ängkaflen , 

 förtjena ett utmärkt rnm. Fält bestående af gungdy, och 

 sumpig jordmån, boställen endast för några glesa siair- 

 strån, kunna genom ängkampen göras gräsbärande och för- 

 vandlas till fastare ängvall, alt icke nämna det äfven and- 

 ra ställen med fördel kunna dermed , ensamt eller i hop 

 med flera slag, besås. Fröna böra icke nedmyllas djupt, 

 •utan blott med en lätt h.vrf ölvergås. Ängksmpen cjvar- 

 håller sitt frö rätt väl, och behöfver således icke afskäras 

 förr än flera ax äro mogna; men också urgnuggas fröea 

 icke så Lätt på denna som på ängkaflen. Nyplog tillval- 

 las af ängkampen iner än af andra gräs slag, och på kor» 

 tare tid. Det bör slås så sn.^irt det går i läag, för alt icko 

 blifva för groft och mindre behfigligt för boskapen. Man 

 fåi då kanske innnn hösten förnya denna slätter. — Hästar 

 älska detta foder framför allt annat; Fåren rata det, men 

 Svinen uppböka dess köttiga rotknölar. 



Tab. — a. en fullkomlig eller hel blomma Öppnad. — 

 b. en sluten blomma med pistillen, båda förstorade. — c, 

 fruktämnet omgifvit af blomskalen i naturhg storlek. 



