37. 

 POLYPODIUM vnLGARE. 



ÉTENSOTA. Bergsot a, — Steensote. Steensoirood. Heihote. 



Sysselrod Mariebregne, Engelsöc. Sirilrodt. Fä l<inska: 



MäenmaUainen. Imarti. Kivi-yrtti. Makia-juuri. 



Stambladet parbladigt-klufvit med småblad, 

 som äro aflånga, trubbiga och något sågade. 

 Roten fjällig. 



Linn. Fl. Su. p. 573. Cl. 04. Cryptogam. FlHces — Lil/ehl Sr. Fl. 

 S. 386. Kl. 16. LöNNCiFTE. Ormbunkar. — Murr. App. Med. T. 5. p. 

 449. — Pharm. Polypodii Radix. Fl. de Wett. — hetz. Fl. oec. s. 540. 



Otensötan, icke sällsam i bergspringor och steniga bran- 

 ter, hör till det sliiglet bland Ormbunkarna, som man kal- 

 lar Bruken, utmärkt genom sia fröredning, hvilken sam- 

 lad i runda och strödda punkter utbrister vid midsommars- 

 tiden på bakre sidan af stambladet, men ulan någon be- 

 täckning (indusium, involucrum), hvarmedelst ett stort an- 

 tal af de arter, som till samma slägie blifvit förde, öro 

 försedde, och med skäl kunna utgöra ett eget, hvaitill vår 

 Träjon, (Polypodium Filix mas L.) bör föras. Man har kal- 

 lat detta slägte Aspidmm, Polystichnm, till skillnad frän 

 Polypodium. Fröredningspunkterne utgöras af ett oräkne- 

 ligt antal små, klotrunda, mörkbruna kapsler (fig. b.), hvar- 

 je särskilt fastade vid punkten med en trådlik^genomskin- 

 Jig fot. Midtpå omgifver dem en ledfull ring, medelst 

 hvilken de vid mognaden spänstigt öppnas och kringsprida 

 de för blotta ögat knappt skiljbara fröstoften fig. d.). Det 

 felas ännu de örtkunniga nog klara begrepp om dessa vex- 

 tera blomningssält; men att de nämde kapslerne äro fröhus, 

 är otvifvelaktigt, ty man har genom såning af dem fort- 

 plantat flera arter. 



Stensötan äger ea söt, lakritslik smak, och anses så- 

 som öppnande och blodrenande. På landsbygden har den 

 icke utan skäl vunnit förtroende i bröstsjukor, då den ren- 

 sad och med vatten kokad, drickes, eller £n stött blandas 

 till rågmjölsgröt, hvilken morgon och afton förtlres. I gikt 

 och skörbjugg torde den ock icke utan förmån förenas 

 med andra passande medel såsom i dekokt; hvarvid dock 

 bör märkas, att roten tillägges först vid slutet af koknin- 

 gen, ty eljest blir smaken besk och äcklig. — Roten forta- 

 res af svin. Svärtar exkrementerna. Kor och getter äta bladen. 

 Tab. — a. en frörednings-fläck. — b. fröhus eller kap- 

 sel med en trådlik, genomskinlig stjelk. — c. ett öppnadt 

 moget fröhus. — d. frö; alla förstorade. 



