46. 

 ACONITUM Napellus. 



Bla Stormhatt, hlunlhatt. Munhiwssa. — Lysehat. 



Bladen mest flikiga, med oftast 5delacle, helt 

 smala, slankiga flikar. Blommans iijelm (ga- 

 (lea, Öfra blomblaJel) är convex. lianings- 

 husets sporre rät och trubbig. Fröhusen äro 

 3:ne. tillhopa sittande, ocli likna skidor. 



Linn. Fl. Su. p. »85. Cl. 13. Poitamip. ia Sgyn. — Liljebl. Sv. Fl. s. 

 aoi. Kl. 9. IW ÅNGM A>NiN G .* p. — K V A. ll.iiiJ] år 1739. s. 41. — i 

 Xlurr Ap|>. Med. T. 5. p. 5. — Störck cl« Siram. Hyusc. Aconito. (iab:.-e 

 F.g:a Ac. Cainmari.) — Kcelle Di'";. c'p Aconito.' — Ilallc die Deutsche 

 Giltpil. p if4- ta'j- 14 — P- f^oisi de nonnuU. pl., qure pro veuen. Iia- 

 bentur, obs. & exp:a Pisis 1702. 3:0. — Retz. Fl. cep. s. 15. — Pharm. A- 

 coniti. 1. Kapell» Herba. 



s. 



^tormJiattarne äro talrika, eliuru få örtslögters arter med 

 mer svåiif^het gennm beskrifning älskiljas, i anseende till 

 delarnes stora likhet. Kwlle ocli Willdenow fi.i sökt be- 

 stämma arterna sorgfälligt, «liuru icke aiidfles tillfredsstäl- 

 lande. A. Camnruin är bäst känd, deremot komma Neo- 

 Tnnntanuin , tnuricjirn ocli NapeUns hvarandra alltför nära. 

 Den sislnänide bör väl icke räknas egentl. till Sv. Flora , 

 ehuru den är allmän i trädgårdarne, och som vi af eof^n 

 erfarenhet nu känna, visst icke å^-n y som för 70 år sedan 

 sades inhemsk i Dalarne, i nejJfn af Falun. . En sådan 

 finnas der verkligen, till arterj skild från ISlapelliis, Msea 

 fl än Neomontanutn , oaktadt ?^J////i<?/imw gissning ; men tyc- 

 kes komma tauricnm närmare, och hoppas vi kunna lemna 

 den sitt rum i Sv. Bot. fimedleriid iiiä ock TSiapeUiis an- 

 ses nistan som naturaliserad, och igtnkännes Iran slägtin- 

 ^arne af sina liängpnde och .«:]ankig.s bl«d/!iUar Till egen- 

 skaperna äro troligen desse vexter föga olika, hvarföre de 

 också dela Napelii/s-WP.mneV på de [iurop<^iska Apteken. 

 Mfn Störcli som der först införde den, lörstod dermed 

 Camnnitn. I ^^ ien bagngiuis 'Necmontnninn , och hos oss 

 både den och ]SopfIiu\ , hvilket bevisar att elL niisstp.g af ar- 

 ter är af ringa betydculiet. 



Tillräcklig eiiarenhct gör missbruket af dessa giftiga 

 plantor högst IVukiansvärUt. Endast bladen, lugg.^ifie . dcIj 

 icke nedsväljde, väcka känsla af kyla och loiihei ihalsi.n. 

 Vexten dödar ofta efter furutgående känslolöshet inuti 

 munnen, läpparnas d«rrning, svårighet att svälja, r3'cknin- 

 gar, magens svällande, sömn, blå Häckar på kroppen m. 

 m. Roten i pulver och blandad med smör, dödar råttor 

 .såsom arsenik och Ilj's.sfirne förgifta der.med luder till rof- 

 djarens utödande; dtkokten dödar vägglöss (Cim. leciular. 

 Linn.) Emedierlid blir roten nijölig cå den toikas, och 



