57- 



INULA IIELENIUM. 



liven. Eljest giTves af torkade roten i pulverform till •- 

 drakme eller mera i sönder, äfvensom den kan tagas såsom 

 dekokt eller infusion, d. ä, antingen kokad eller med på- 

 gjutet kokhett vatten, liksom té. För smakens skull kan 

 vid passande tillfällen, vin nyttjas i stället för vatten till 

 infusion , och roten färsk syltas med socker och sådan för- 

 varas. Dekokten inkokad ger Extrakt, hvaraf dosis är 8- 

 lo gran, par gånger om dagen. — Dess värmande och på 

 utdunsiningen verkande egenskap, i likhet med andra krydd- 

 aktiga medel, torde gifvit roten anseende mot sjelfva Pest- 

 smittan. Då roten destilleras med vatten, sätter sig i de- 

 stillations kärlets hals en kamfertlik massa. Medelst röken, 

 då roten brännes, skola niygg iördrifvas. Roten stött till- 

 hopa med blåbär och pottaska ger blåfärg. 



Fablen , att vexten uppkommit af Helenas tårar, har 

 gifvit anledning till namnen Helenasrot, deraf Elens eller 

 Elands.rot och slutligen Ålands rot. 



Ttb. — a. ett zkönadt pipigt diskblomster. — b. ett 

 atrålblomster, (som sitter i blommans kant,) älven tvåkönadt, 

 men med en tunglik flik. — c. de hopsiltande ståndarnes 

 strängar förstorade, livilkas 5 knappar synas i öfra ändan 

 af Hg. — d. ett förstoradt frö, med taggiga borstar. — e. 

 blomfodret med sina eggrunda fjäll eller blad. — f. ett af 

 de nedra bladen på sijelken. 



