5q. 



LYCOPODIUM CLAVATUM. 



Matte- LuMM ER. Mattegräs. liaJfrefsor. Kalfmossa. 

 Visp-nossa. — Kragefod. Krånefod. Kråliejiit. Loenlirå- 

 Jiefod. Kråfi&Jodmoos. Lunsegräs. Räve. Reverjamine. 



Stjelhen ref vig; Bladen spiidde, ändade med 

 Jiårlik spets. Trinda ax, 2 på hvart skaft. 



"Linn. Fl. Su. p. 3/5. Cl. 24. Crypxogamia, niusci. — Liljehl. St. 

 Fl, s. 59a. Kl. 16. LöNWGiFTE mossor. — Recz. Fl. (jec. s. 43a. — Yecko- 

 •tr. f. Läk. o. Naliirf. 6. B. s. 176. — Pjtr. Skllsk. Hiish. Jurn. iSo5. — 

 Murr. k]i\>. Äled. T. 5. p.4§6. — Pharm- Musci clavati lieiba. Lycopod, 

 Sem wiai 



I 



skuggrika, fast icke sidläBtlta,^ »kogar finner man icke 

 s.Hllfln marken kiiidd emellan bjåbärsris och mossor med 

 flera alnars långa refvor af Matte -LKmmern, som med sin 

 grönska gör ett icke obehagligt albrott för ögat. Lnmmer- 

 slägtet, som man, i brist af säkrare kunskap om fröred- 

 Jlingen, fört lill mossorna, är ännu ibland/ d« veJttaiter 

 som bry Botanisten. Den synes ännu insvept i den. skym- 

 3ung, som för icke lång tid sedan omgaf mossornas familj. 

 Man har väl hos somliga af Lumraerns talrika arter trott 

 ined ett sl.^gs visshet finna organer för särskilta kön (Ly- 

 cop. denJiculat.) Men man saknar ännu denna öfverens- 

 £.tänimelse hos de flesta och äfven hos Matte -Lummern, 

 på hvilken man hittiUs icke kunnat se annat än ett slags 

 R», hvilka inoin sina fjäll äga en.9ama 2skaliga hyllen 

 fyllda med gult uijöl^ livilket vi anse såsom dessa vexters 

 egentliga Pclien. 



Detta mjöl kan knappt blandas med kallt eller vnrmt 

 vatten, utan, legdt deri, betäcker dess yta liksam med eu 

 torr och rajuk hinna. Genom långsam sqvalpnJng sjunker 

 en del lill boueri. Kastadt öfver ljuslågan flammar det 

 likt krut, men med mindre fräsning. På eldkol sprider 

 det endast rykandö stt vaxlikt starkt os, och slutligen svart- 

 3iadt uppbrinner utan fiamraa. Det är således af en myc- 

 kel brännbar natur, och enligt gj()rda rön, likt frömjöiet 

 iios andra vexier, ett rätt vas. — Genom kemisk åtgärd 

 ilar man deraf erhållit en rigtig vaxoljfl. Mjölet får man 

 utan mycken möda;, då axen samlas i Augasti och Septeiu- 

 ber och på varmt ställe torkas, hvarundeE mjölet utfaller, 

 i Ryssland sker detta sorgfälligt för utrikes utförsel. 



Utom det välkända bruket af detta mjöli vid Lustel- 

 jåars formerande, djest en Persisk uppfinnings är det icke. 



